ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/354/26 Справа № 175/15933/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І. С. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 січня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.173-2, ч. 2 ст. 173-2, ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 60 годин громадських робіт;
направлено на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» із взяттям його на профілактичний облік та проведенням з нею профілактичної роботи, строком на 3 (три) місяців. 
стягнуто судовий збір в дохід держави в сумі 605 грн. 60 копійок,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції:

Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2025 року встановлено, що згідно протоколу серії ВАД № 842022 від 27.08.2025 року, 22.08.2025 року близько 19:00 год по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , в присутності малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, вході якого виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Цією ж постановою встановлено, що згідно протоколу серія ВАД № 842027 від 27.08.2025 року, 22.08.2025 року близько 19:18 год по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , в присутності малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , домашнє насильство, вході якого виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, згідно протоколу серія ВАД № 842082 від 27.08.2025 року, 22.08.2025 року близько 19:18 год по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 повторно, протягом року вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , домашнє насильство, вході якого виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2025 року відносно нього скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі ст. 247 КУпАП, та порушенням права особи на захист, відповідно до ст. 271 КУпАП. 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування зазначає, що справу було розглянуто без його участі, оскаржене рішення суду не отримував, дізнався про його існування 22.11.2025 року на сайті судових рішень Опендатабот.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що оскаржена постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права. 
Наголошує, що суддя незаконно об`єднав три справи в одну, що не передбачено нормами КУпАП. Звертає увагу, що суддя послався на ч. 2 ст. 36 КУпАП, яка визначає порядок призначення стягнення, але не надає повноважень об`єднувати справи.
Зазначає, що суд порушив вимоги ст. 251 КУпАП, оскільки в матеріалах сфальшованої справи відсутні відеодокази «нібито його погроз до фізичного насилля».
Вважає, що суд в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та дійшов передчасного висновку про наявність його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2, ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Звертає увагу, що при оформленні адміністративних матеріалів, поліцією були порушенні його права гарантовані ст. 271 КУпАП, оскільки у нього був відсутній адвокат, йому не дали можливості скористатися безоплатною правовою допомогою.
Зазначає, що суддя при відкритті провадження по справі не виконала вимоги ст. 43 КАС України та не встановила адміністративну процесуальну дієздатність відповідача; Краматорський РУП ГУНП в Донецькій області.

Позиції сторін в суді:

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повідомлений про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився. В своїй апеляційній скарзі зазначив, що просить апеляційний розгляд здійснювати без його участі, на апеляційних вимогах наполягає.
Ураховуючи положення ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, а також строк, протягом якого особу може бути притягнуто до відповідальності в разі доведення її вини, та з огляду на те, що апелянтом не надано на розгляд суду будь-яких нових доказів, вважаю за можливе здійснити розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 .
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про місце, день та час судового розгляду, заяв та клопотань на адресу суду про відкладення розгляду справи та про поважні причини свого неприбуття, суду не надала.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга - частковому задоволенню, а рішення суду 1-ї інстанції – скасуванню з постановленням нової постанови в справі, виходячи з наступного. 
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 12 листопада 2025 року. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була подана особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , через суд першої інстанції згідно поштового відправлення 23 листопада 2025 року, та зареєстровано судом 26 листопада 2025 року.
Ураховуючи, що в суді 1-ї інстанції справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 , а матеріали даної справи не містять доказів направлення та вручення оскарженої постанови останньому, а також з огляду на вимоги п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи. Як вбачається з оскарженої постанови, суддя суду 1-ї інстанції лише зазначив обставини правопорушення, які викладені у відповідних протоколах про адміністративні правопорушення. Але в постанові не вказано, які саме обставини правопорушення були встановлені в наслідок судового розгляду справи. Тому кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП не відповідає висновкам про встановлені фактичні обставини.
Крім того, суд 1-ї інстанції взагалі не надав будь-якої оцінки доказам в справі, а обмежився переліченням їх джерел. Тому висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП є необґрунтованим.
З урахуванням наведеного вважаю, що оскаржена постанова підлягає скасуванню як така, що не підтверджується матеріалами справи, є необґрунтованою.
Перевіряючи доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Згідно зі ч. 2 ст. 173-2 КУпАП діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, - тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від двох до десяти діб.
Відповідно до ч. 3 ст. 173-2 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб.
Доказами у справі про вчинення насильства в сім`ї є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, згідно зі ст.251 КУпАП, встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Об`єктом вказаних правопорушень є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки – можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом під час апеляційного розгляду доказами, а саме:
- протоколом про адміністративні правопорушення серії ВАД №842082 від 27.08.2025 р., ВАД №842027 від 27.08.2025 р., ВАД №842022 від 27.08.2025 р., в яких викладені фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП; 
- рапортом на ім`я начальника Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області полковника поліції Матвієнка М.В. від 22.08.2025 року, з якого встановлено, що 22.08.2025 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №41493 від 22.08.2025 року як «домашнє насильство». Згідно звернення від 22.08.2025 р. о 19-20 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22.08.2025 р. о 19-18 год. за адресою: Краматорський район м. Краматорськ, вул. Бєляєва, буд. 98, ЗДО. Заявниця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомила про те, що на даний час колишній чоловік вчиняє сварку та обзиває нецензурною лайкою. Просить швидше приїхати.
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в яких зазначено, що ОСОБА_1 у присутності двох неповнолітніх дітей кричав, принижував, висловлювався нецензурною лайкою на адресу колишньої дружини. Конфлікт був триваючим, після чого ОСОБА_1 поїхав до дому, куди приїхали працівники поліції;
- заявами ОСОБА_1 від 27.08.2025 року, адресованими на ім`я голови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області про визнання своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та розгляд справи за його відсутності.
Таким чином в ході апеляційного розгляду встановлено, що 
22.08.2025 року близько 19:00 год по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , в присутності малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, вході якого виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.
22.08.2025 року близько 19:18 год по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , в присутності малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , домашнє насильство, вході якого виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.
22.08.2025 року близько 19:18 год по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 повторно, протягом року вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , домашнє насильство, вході якого виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.
Отже, враховуючи обставини справи апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст.173-2 КУпАП та його дії слід кваліфікувати за:
ч. 2 ст. 173-2 КУпАП як домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , в ході якого ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою в присутності малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та погрожував фізичною розправою ОСОБА_2 , чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю;
ч. 3 ст. 173-2 КУпАП як домашнє насильство, вчинене повторно протягом року відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , в ході якого виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.
Доводи апелянта, що в матеріалах справи відсутні відеодокази «нібито його погроз до фізичного насилля», суд апеляційної інстанції вважає слушними, оскільки вина ОСОБА_1 встановлена під час судового розгляду вказаними вище доказами, яким надано повну оцінку. Обов`язкової наявності відеодоказів для доведеності складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, норми КУпАП не вімагають.
Доводи апеляційної скарги про порушення суддею положень ст. 43 КАС України при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення також ні є слушними.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Разом з цим, Кодекс адміністративного судочинства України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Кожен із вказаних кодексів має самостійні завдання та регулює різні сфери відносин, а також процесуальні відмінності при розгляді справ, тому доводи апелянта про не виконанням суддею вимог норм КАС України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, що регулюється КУпАП, не є слушними, оскільки не ґрунтуються на законі.
Під час апеляційного розгляду не було встановлено порушень права на захист, гарантованих ст. 271 КУпАП, на чому наполягав апелянт.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був ознайомлений з протоколами про адміністративні правопорушення, складеними відносно нього за ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП під особистий підпис. Заяв, клопотань та заперечень в таких протоколах не зазначив.
Крім того, під час судового розгляду, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Допомогою адвоката, в тому числі безоплатного, не скористався, матеріали справи не містять документів на підтвердження наявності повноважень будь-якого захисника – адвоката.
Також, під час апеляційного розгляду не було встановлено порушень суддею положень ч. 2 ст. 36 КУпАП щодо призначення адміністративного стягнення при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.
Так, статтею 36 КУпАП встановлено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Отже, об?єднання справ – це необхідний правовий механізм для розгляду кількох справ про різні адміністративні правопорушення, вчинені однією особо, та призначення стягнення за ці правопорушення.
Разом з тим, положенням ч. 2 ст. 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень може бути накладено протягом трьох місяців з дня його вчинення. 
Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Встановлено, що час вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, є 22 серпня 2025 року.
Оскільки на момент розгляду справи апеляційним судом вказаний 3-місячний строк накладення стягнення сплив, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.
Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, постановити нову постанову, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:
Заяву особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 задовольнити, поновивши строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, скасувати.
Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та провадження по даній справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення стягнення, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя        Г.А. Гришин