Справа № 724/4398/25 	
Провадження № 2-а/724/5/26	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року Хотинський районний суду Чернівецької області у складі:
головуючого судді Скрипника С.М.,
за участю секретаря судового засідання Філіпчука Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ватаманюк В.В., звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. 
Адміністративний позов обґрунтовує тим, що 27.11.2025 року ОСОБА_2 отримав лист з Хотинського ВДВС із постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №79589450 від 13.11.2025 року про стягнення з ОСОБА_2 штрафу в розмірі 34 000 гривень на підставі постанови №2841 від 28.08.2025 року.
При зверненні до відділу ДВС ОСОБА_3 було надано копію постанови
ІНФОРМАЦІЯ_3 №2841 від 28.08.2025 року відповідно до якої ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_4 , винесено
постанову про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Згідно постанови №2841 по справі про адміністративне правопорушення від 28.08.2025 ОСОБА_2 будучи військовозобов?язаним, який був обмежено придатним до військової служби до набрання чинності Закону України від 21.03.2024 №36-21-ІХ (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю) та перебуваючи на військовому обліку військовозобов?язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 , з для набрання чинності Законом України від 12.02.2025 №4235-1 зобов`язаний був до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Отже, на виконання вимог ЗУ 12.02.2025 №4235-1 ОСОБА_2 зобов`язаний був самостійно звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, однак вищевказані вимоги Закону не були ним виконані, своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про (обставини правопорушення, установлені під час розгляду справи).
Вважає, що постанова №2841 від 28.08.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, яка винесена відносно ОСОБА_5 правопорушення є протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Виносячи спірну постанову відповідач виходив з того, що на момент винесення постанови від 28.08.2025 № 2841 ОСОБА_6 огляд для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров?я у ЗСУ не пройшов.
Зазначає, що процедурі проходження позивачем медичного огляду передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 Порядку №560 та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 Порядку №560. Разом з цим, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що позивачу направлялась або вручалася повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (на ВЛК). 
Отже, прийняття спірної постанови про накладення на позивача штрафу в розмірі 17000 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, зокрема, через відмову від проходження медичного огляду, не відповідає положенням ч.2 ст.2 КАС України.
Крім того просить звернути увагу на те, що обов?язок проходити ВЛК не є безумовним і виникає лише при наявності двох обов?язкових умов: 1) перебування особи на військовому обліку; 2) отримання нею належного виклику та направлення від ТЦК.
Відсутність хоча б однієї з цих умов (зокрема факту перебування на військовому обліку або доказів належного вручення повістки) унеможливлює покладення на особу такого обов?язку та виключає наявність складу правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпА
Таким чином, на думку позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення і накладенні стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП - штрафу у 17000,00 грн. ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 не були враховані як зазначені обставини, так і не визначено чи є обставини, що пом?якшують або обтяжують відповідальність, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_5 матеріали справи, які стали підставою винесення оскаржуваної постанови.
24.12.2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки постанова у вказаній справі відповідає вимогам КУпАП і обставини, зазначені позивачем у позовній заяві, не відповідають дійсності, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови. 
Вказують, що за змістом абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку мобілізацію» громадяни зобов?язані проходити медичний огляд визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров?я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Крім того, посилаються на п.2. розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», який набрав чинності 04.05.2024 року встановлено, що громадянам України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Таким чином, зазначають, що стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП було накладено на позивача за порушення вимог п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 21.03.2024 №3621-IХ, а саме за те, що він протягом встановленого законом терміну з 04.05.2024 по 05.06.2025 самостійно не звернувся до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду та не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
З даних військового квитка ОСОБА_2 , на дату складення протоколу було встановлено, він був визнаний непридатним у мирний час та обмежено придатним у воєнний час. Крім того, даний факт підтверджується копією алфавітної книги, де за порядковим номером 24 значиться позивач ОСОБА_7 , який на підставі ст.30 «в» наказу Міністра оборони України №2 від 04.01.1994 року визнаний непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатним у воєнний час, тобто на момент складення протоколу мав статус обмежено придатного до військової служби.
Враховуючи наведе, просять відмовити в задоволені позову в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивач мав обов?язок протягом встановленого законом терміну з 04.05.2024 по 05.06.2025 самостійно звернутися до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов?язаного та резервіста з метою отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду та пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 12.01.2026 його представник – адвокат Ватаманюк В.В. на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності його та позивача, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.
Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином по дату, місце та час судового розгляду, причини неявки суду не повідомила. 
Отже, учасники справи в судове засідання не з`явилися, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що 15.08.2025 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 інструктором ІНФОРМАЦІЯ_5 сержантом ОСОБА_8 складено протокол про адміністративне правопорушення №2841 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП по факту того, що 15.08.025 року о 10:00 до ІНФОРМАЦІЯ_5 працівниками поліції доставлено громадянин ОСОБА_2 який є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , та в подальшому встановлено, що останній будучи визнаним згідно рішення ВЛК обмежено придатним до військової служби не пройшов повторний медичний огляд. Розгляд справи призначено на 11:00 год. 28.08.2025 року. Протокол підписаний ОСОБА_2 особисто (а.с.8).
Відповідно до копії рапорту інструктора ІНФОРМАЦІЯ_5 сержанта ОСОБА_8 , 15.08.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_5 працівниками поліції доставлено громадянина ОСОБА_2 , який будучи визнаним згідно рішення ВЛК обмежено придатним до військової служби не пройшов повторний медичний огляд (а.с.32).
Згідно копії рапорту ПОГ СВГ ВП №2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції Мельника Г.В. було здійснено перевірку громадянина ОСОБА_2 , та у зв`язку із наявністю інформації в реєстрах та базах даних, що входить до єдиної інформаційної системи МВС, про розшук такої особи було запрошено ОСОБА_2 та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 для складання протоколу за ознаками ст. 210-1 КУпАП (зв. а.с.32).
Судом досліджено копію військового квитка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 серії НОМЕР_1 (а.с.33).
В письмових поясненнях, долучених до матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, ОСОБА_2 пояснив, що не пройшов повторний медичний огляд ВЛК, бо не знав, що це потрібно робити (зв. а.с.33).
Копією алфавітної книги, де за порядковим номером 24 значиться позивач ОСОБА_7 , який на підставі ст.30 «в» наказу Міністра оборони України №2 від 04.01.1994 року підтверджується, що позивач визнаний непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатним у воєнний час, тобто на момент складення протоколу мав статус обмежено придатного до військової служби (а.с.34-35).
Згідно постанови №2841 по справі про адміністративне правопорушення від 28.08.2025 ОСОБА_2 будучи військовозобов?язаним, який був обмежено придатним до військової служби до набрання чинності Закону України від 21.03.2024 №36-21-ІХ (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю) та перебуваючи на військовому обліку військовозобов?язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 , з для набрання чинності Законом України від 12.02.2025 №4235-1 зобов`язаний був до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Отже, на виконання вимог ЗУ 12.02.2025 №4235-1 ОСОБА_2 зобов`язаний був самостійно звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, однак вищевказані вимоги Закону не були ним виконані. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_2 порушив вимоги Закону України від 21.03.2024 № 3621-1Х, Закону України від 21.03.2024 № 3621-1X, пункту 2 розділу І "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов?язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану" від 28 червня 2023 року №3161-1Х; із змінами, внесеними Законом України від 6 вересня 2023 року N? 3379-1X, ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 1,2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про (обставини правопорушення, установлені під час розгляду справи) (а.с.10).
Постановою Хотинського ВДВС від 13.11.2025 року відкрито виконавче провадження №79589450 від 13.11.2025 року про стягнення з ОСОБА_2 штрафу в розмірі 34 000 гривень на підставі постанови №2841 від 28.08.2025 року, яку згідно трекінгу «Укрпошта» ОСОБА_2 отримав 27.11.2025 (а.с.12-13).
Дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Як слідує з оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за не виконання ним вимог п. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3621-ІХ від 21 березня 2024 року, а саме не проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби, та його дії кваліфіковані за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Відповідно до статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З наведеного слідує, що для кваліфікації дій за частиною 3 статті 210-1 КУпАП необхідним є встановлення кваліфікуючої ознаки правопорушення - вчинення такого порушення в особливий період.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час, оскільки рішення про демобілізацію, затвердженого Верховною Радою України (ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») не приймалось. Щодо факту запровадження особливого періоду в Україні з 18 березня 2014 року наголосив Верховний Суд України у постанові від 30 травня 2018 року в справі №521/12726/16-ц.
Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.
Отже як на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так і в період не проходження повторного медичного огляду, зазначеного в постанові, діяв особливий період.
Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Тобто, диспозиція ст.210-1 КУпАП є бланкетною та відсилає до спеціального законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року за №2232-XII зі змінами (надалі - Закон №2232-XII).
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII(далі по тексту Закон № 3543-XII).
Згідно з абзацом 4 частини 1 Закон №3543-XII громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до абзацу 4 частини 10 статті 1 Закону №2232-XII громадяни зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Відповідно до пп. 4 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.
Отже, положеннями вищевказаних нормативно-правових актів встановлено обов`язок військовозобов`язаних громадян України проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби.
Законом України «Про внесенні змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 21 березня 2024 року виключено таку підставу для зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких за станом здоров`я визнано непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX було встановлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 04 лютого 2025 року) підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
15 лютого 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №4235-ІХ від 12 лютого 2025 року (далі за текстом Закон №4235-ІХ), яким внесені зміни до Закону №3621-IX та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2025 року № 519 внесенні зміни до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 зі змінами, зокрема абзац другий пункту 69 викладено в такій редакції: «Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію».
Як випливає з вищезазначених правових норм, обов`язок з проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби покладається на громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності вказаним вище Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю). Вказані громадяни зобов`язані до 05 червня 2025 року самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Таким чином, доводи позивача про те, що процедурі проходження позивачем медичного огляду передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 Порядку №560 та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 Порядку №560 спростовуються положеннями п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» Законом України № 4235-ІХ від 12.02.2025, яким було встановлено обов`язок громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби у період 04.05.2024 до 05.06.2025 обов`язок повторно пройти медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби є необгрунтованими та такими що не заслуговують на увагу.
Долученими відповідачем до матеріалів справи копіями військового квитка ОСОБА_2 , та копією алфавітної книги, де за порядковим номером 24 значиться позивач ОСОБА_7 , який на підставі ст.30 «в» наказу Міністра оборони України №2 від 04.01.1994 року, підтверджується, що ОСОБА_2 визнаний непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатним у воєнний час, тобто на момент складення протоколу мав статус обмежено придатного до військової служби.
Доказів того, що позивач самостійно звертався до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в період до 05 червня 2025 року і пройшов медичний огляд до 05 червня 2025 року, суду не надано.
Суд наголошує, що з набранням чинності вище вказаним Законом обов`язок щодо повторного проходження медичного огляду у термін до 05 червня 2025 року покладено на позивача. Твердження позивача щодо обов`язку ТЦК та СП вручення позивачу повістки щодо цього та необхідність відображення в протоколі про адміністративне правопорушення цієї обставини, направлення для проходження ВЛК є безпідставними, оскільки саме позивач згідно із Законом мав обов`язок самостійно протягом встановленого терміну звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Враховуючи вищенаведене, суд не погоджується із доводами адвоката позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови.
За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Разом з тим, виходячи із положень ч. 2 ст. 77 КАС України та закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.
В ході розгляду справи судом встановлено правомірність оскаржуваного рішення, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 2101 КУпАП.
Отже, дослідивши письмові пояснення викладені представником позивача у позові, відзив,оцінивши відповідно до ст.90 КАС України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню.
Враховуючи вищенаведені обставини та правові норми чинного законодавства, сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи, на переконання суду в повній мірі підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а відтак постанова №2841 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 28.08.2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є правомірною та не підлягає скасуванню.
Розподіл судових витрат
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги положення статті 139 КАС України, та з огляду на те, що позов задоволенню не підлягає, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат. 

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про оборону України», Законом України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», ст.ст. 1, 6, 7, 9, 210-1, 235, 245-249, ст.ст. 4, 12, 46, 72, 77, 229, 241-256, 257, 286 КАС України, суддя, суддя, –

ухвалив:

Постанову №2841 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 28.08.2025 року про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП- залишити без змін – залишити без змін, а позовну заяву  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня його постановлення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16 січня 2026 року.

Суддя: 	С. М. СКРИПНИК