Справа № 156/679/25  Провадження №33/802/89/26 	Головуючий у 1 інстанції:Комзюк Н. Н. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2025 року, 
ВСТАНОВИВ: 
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21 травня 2025 року о 21:25 год. на автодорозі Р-15 (82км) поблизу села Литовеж, керував автомобілем марки «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись із такою постановою судді, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де зазначає, що судове рішення є необґрунтованим та незаконним, оскільки викладені у ньому висновки про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та не відповідають фактичним обставинам справи.
Зазначає про те, що акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №35/3в від 21.05.2025 складений з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Так, в цьому акті у п.19 не зазначено інші прояви та симптоми наркотичного сп`яніння, а у п.20, - не вказано висновок та діагноз за результатами огляду, що є грубим порушенням, оскільки на підставі цього висновку встановлюється стан сп`яніння особи. Окрім того, у п.21 не зазначено час проведення лабораторних досліджень, у п.23, - метод лабораторного тестування, у п.24, - результат лабораторних досліджень. При цьому, п.25 заповнений іншою особою, а не лікарем ОСОБА_2 . Оскільки огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням законодавства, то його результат слід вважати недійсним у відповідності до положень ст.266 КУпАП.
Також апелянт зазначає про те, що у жодному списку Єдиної конвенції про наркотичні засобі 1961 року не включено до переліку наркотичних засобів таку речовину як «Бупренофрін», у зв`язку з чим він не є наркотичним засобом, а тому ОСОБА_1 не міг перебувати в стані наркотичного сп`яніння. 
Окрім того, апелянт вказує, що його зупинка працівниками поліції була безпідставною, оскільки він не порушував жодних ПДР.
Проте, місцевий суд таких обставин належним чином до уваги не взяв та відповідно, на думку ОСОБА_1 , прийшов до неправильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилаючись на вищевикладене, апелянт ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову судді в даній справі та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Свередюк Ю.А. будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Водночас, захисник подав до апеляційного суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірителя. Окрім того, у клопотанні захисника зазначено, що апеляційні вимоги підтримуються у повному об`ємі. 
Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги в її межах, викладених у ній, апеляційний суд доходить наступного висновку.
За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247, 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Апеляційний суд вважає, що судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання і, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За положеннями ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує про недоведеність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки такий, на його думку, не підтверджується належними і допустимими доказами. 
Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на таке.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими та перевіреними місцевим судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №230294 від 07.06.2025, за змістом якого ОСОБА_1 21 травня 2025 року о 21:25 год. керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, який він підписав та отримав його копію. Разом з тим, ОСОБА_1 у протоколі зазначив, що не згідний з ним;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.05.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу маючи ознаки наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці) направлений для проходження медичного огляду в КНП «Нововолинська ЦМЛ»;
- висновком та копією акту КНП «Нововолинська ЦМЛ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №35/3в від 21.05.2025, з яких вбачається, що ОСОБА_1 проходив медичний огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння. За результатами огляду ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння. Сам же процес проведення огляду в медичному закладі фіксувався на боді-камеру працівника поліції.
Допитана судом першої інстанції лікар ОСОБА_2 в якості свідка, суду пояснила, що процедура проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводилась у встановленому законодавством порядку і відповідно до відомчих інструкцій. Огляд проводила саме вона, так як у той день перебувала на чергуванні, а заключний діагноз заповнював вже лікар-нарколог, який уповноважений встановлювати заключний діагноз після надходження результатів огляду. 
- відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 в останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що він погодився. Після цього ОСОБА_1 було доставлено в медичний заклад, де він пройшов такий огляд, у тому числі шляхом відібрання у нього біологічного середовища (сеча). Після проведення лабораторних досліджень та отримання результатів щодо проведеного огляду, було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку з цим, щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, з яким він не погоджувався. 
Окрім того, місцевим судом в якості свідка допитано поліцейського ОСОБА_3 , який пояснив, що після зупинки водія ОСОБА_1 , в останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим він був направлений для проведення такого огляду в медичний заклад. Також додав, що протокол та інші адміністративні матеріали складались не у день проведення огляду, а після отримання результатів медичного огляду.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною доказами, що містяться в матеріалах справи і, які суд вважає належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам ст.23, 33 КУпАП. 
При цьому, повністю безпідставними є доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що доказами, які наявні в матеріалах справи не підтверджується наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки повністю спростовується вищенаведеним.
Так, твердження апелянта про недопустимість в якості належних доказів висновку та акту КНП «Нововолинська ЦМЛ» із посиланням на те, що акт не містять усіх необхідних реквізитів в частині заповнення деяких пунктів, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки в ньому наявні усі дані, які дають можливість їх оцінити як належні та допустимі докази, що містять фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється і, зокрема в даному випадку наявність складу адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також неспроможними є доводи апелянта як на недопустимість в якості належних доказів вищевказаного висновку та акту на те, що огляд та заповнення більшості пунктів проводив один лікар, а результат вносив, - інший лікар, оскільки, як пояснила суду лікар ОСОБА_2 , саме вона проводила огляд ОСОБА_1 так як у той день перебувала на чергуванні, а висновок заповнював вже уповноважений на це лікар-нарколог після отримання результатів огляду від лабораторних досліджень. В цьому апеляційний суд не вбачає істотних порушень, які б потягнули за собою недопустимість медичних акту та висновку.
Тому апеляційні доводи про недопустимість в якості належних доказів результатів проведеного огляду на стан сп`яніння є такими, що на увагу суду не заслуговують як повністю безпідставні. 
Окрім того, доводи ОСОБА_1 про те, що він не міг перебувати в стані наркотичного сп`яніння із посиланням на те, що у списки Єдиної конвенції про наркотичні засоби 1961 року до переліку наркотичних засобів не включено таку речовину як «бупренофрін», на увагу суду не заслуговують, оскільки як правильно зазначив місцевий суд, згідно до положень постанови КМ України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» №770 від 06.05.2000 «бупренофрін» є наркотичним засобом, обіг якого обмежено. 
Також безпідставними є доводи апелянта ОСОБА_1 про безпідставність його зупинки працівниками поліції, оскільки, як вбачається з відеозапису, після зупинки працівник поліції повідомив причину зупинку, а саме порушення правил обгону. 
Таким чином, апеляційний суд перевіривши у порядку ст.294 КУпАП в межах апеляційної скарги вищенаведені та усі інші доводи апелянта щодо незаконності судового рішення, вважає, що вони жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі, з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді в даній справі, - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2025 року, – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду        В.А. Подолюк