ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/1163/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: О.Ю. Аленіна, А.І. Ярош,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Пересипської окружної прокуратури міста Одеси (вх.№5027/25 від 09.12.2025) про ухвалення додаткового рішення до постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2025, ухваленої за результатами розгляду апеляційної скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури
на рішення Господарського суду Одеської області від 03.09.2025 (суддя Т.Г. Д`яченко, м.Одеса, повне рішення складено 10.09.2025) 
у справі №916/1163/25
за позовом: заступника керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради 
до відповідача: Колективного підприємства «Одеський шкіряний завод №1» 
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Управління капітального будівництва Одеської міської ради 
про стягнення 850623,25 грн,

ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року заступник керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Колективного підприємства «Одеський шкіряний завод №1» про стягнення заборгованості зі сплати пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Одеси у розмірі 3082955,66 грн. 
26.03.2025 за вказаною позовною заявою Господарським судом Одеської області відкрито провадження у справі №916/1163/25, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Управління капітального будівництва Одеської міської ради. 
22.05.2025 прокурор подав заяву про зміну підстав позову, в якій останній просив стягнути з Колективного підприємства «Одеський шкіряний завод №1» на користь Одеської міської ради кошти у сумі 850623,25 грн, з яких: 749531,85 грн – заборгованість зі сплати пайової участі замовників у розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста Одеси, 17093,47 грн – 3 % річних та 83997,93 грн – інфляційні нарахування. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.09.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 10207,48грн покладено на Одеську обласну прокуратуру. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.06.2025 у справі №916/1163/25.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2025 апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури задоволено. Рішення Господарського суду Одеської області від 03.09.2025 у справі №916/1163/25 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов заступника керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Колективного підприємства «Одеський шкіряний завод №1» задоволено. Стягнуто з Колективного підприємства «Одеський шкіряний завод №1» на користь Одеської міської ради 749531,85 грн заборгованості зі сплати пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Одеси, 17093,47 грн – 3% річних та 83997,93 грн інфляційних втрат. Стягнуто з Колективного підприємства «Одеський шкіряний завод №1» на користь Одеської обласної прокуратури 12759,35 грн судового збору за подання позовної заяви та 15311,22 грн за подання апеляційної скарги. Доручено Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням всіх необхідних реквізитів.
Супровідним листом Південно-західного апеляційного господарського суду №916/1163/25/1756/2025 від 04.12.2025 матеріали справи №916/1163/25 повернуто до Господарського суду Одеської області.
09.12.2025 до суду апеляційної інстанції надійшла заява Пересипської окружної прокуратури міста Одеси (вх.№5027/25 від 09.12.2025), в якій заявник просив ухвалити додаткове рішення до постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2025 у справі №916/1163/25, яким стягнути з відповідача на користь Одеської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 1211,20 грн за подання заяви про забезпечення позову, сплаченого за платіжною інструкцією №711 від 21.03.2025.
Згідно із частиною третьою статті 244 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку розподілу судових витрат та судового збору» №4508-IX від 18.06.2025, який набрав чинності 16.07.2025) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що заявник просив прийняти додаткову постанову в частині вирішення питання про судові витрати, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 постановлено розглянути заяву Пересипської окружної прокуратури міста Одеси (вх.№5027/25 від 09.12.2025) про ухвалення додаткової постанови до постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2025, ухваленої за наслідками апеляційного перегляду справи №916/1163/25, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою суду доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/1163/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
17.12.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи те, що судді – учасники колегії суддів перебували у відпустках (суддя А.І. Ярош - з 19.12.2025 по 26.12.202 та з 29.12.2025 по 07.01.2026, суддя О.Ю. Аленін - з 29.12.2025 по 07.01.2026), а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення здійснювався у розумний строк.
Розглянувши заяву Пересипської окружної прокуратури міста Одеси про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про її задоволення, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Частиною чотирнадцятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Пунктом 2 частити першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до приписів частини першої статті 282 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Південно-західний апеляційний господарський суд встановив, що за наслідками апеляційного перегляду даної справи 27.11.2025 прийнято постанову, в якій не в повній мірі вирішено питання про розподіл судового збору, а саме, судом не було вирішено питання щодо понесених прокурором судових витрат зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.
Так, 24.06.2025 Суворовська окружна прокуратура міста Одеси через систему «Електронний суд» подала заяву (вх. №ГСОО 2-970/25 від 24.06.2025) про забезпечення позову у даній справі.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.06.2025 заяву Суворовської окружної прокуратури міста Одеси від 24.06.2025 вх. №ГСОО 2-970/25 задоволено повністю. Накладено арешт на нерухоме майно та грошові кошти Колективного підприємства «Одеський шкіряний завод №1», як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, та належать Колективному підприємству «Одеський шкіряний завод №1», у межах суми позовних вимог на загальну суму 850623,25грн.
Розмір судового збору, що підлягає сплаті при поданні заяви про забезпечення позову до господарського суду, визначено Законом України «Про судовий збір».
Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (станом на дату подання заяви) передбачено, що за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову розмір судового збору становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2025 року для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн. 
За умовами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Також правова позиція щодо необхідності застосування частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті в електронній формі, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду 16.11.2022 у справі №916/228/22.
Таким чином, при поданні 24.06.2025 заяви про забезпечення позову прокурору належало сплатити 1211,20 грн (3028,00 грн х 0,5 х 0,8 = 1211,20 грн).
Як вбачається з матеріалів справи, Одеською обласною прокуратурою згідно платіжної інструкції №1578 від 23.06.2025, яку було долучено до заяви про забезпечення позову, сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судові витрати у вигляді сплати Одеською обласною прокуратурою судового збору у розмірі 1211,20 грн за подання заяви про забезпечення позову слід покласти на відповідача - Колективне підприємство «Одеський шкіряний завод №1», стягнувши з нього 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 244, 281, 282, 284
Господарського процесуального кодексу України,
Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву Пересипської окружної прокуратури міста Одеси (вх.№5027/25 від 09.12.2025) про ухвалення додаткової постанови до постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2025, ухваленої за наслідками апеляційного перегляду справи №916/1163/25, - задовольнити.
2.Стягнути з Колективного підприємства «Одеський шкіряний завод №1» на користь Одеської обласної прокуратури 1211 /одну тисячу двісті одинадцять/ гривень 20 копійок судового збору за подання заяви про забезпечення позову.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ на виконання цієї додаткової постанови.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повну постанову складено 12.01.2026.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя А.І. Ярош