ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2026 Справа № 914/3705/25 
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ек-Тракс», м.Львів,
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Швеця Володимира Олександровича, м.Львів
про стягнення 57'440,37 грн. заборгованості,   
Суддя Б. Яворський. 

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.
Справу розглянуто без судового засідання та виклику сторін.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Ек-Тракс» подано позов до Фізичної особи-підприємця Швеця Володимира Олександровича про стягнення 57'440,37 грн. заборгованості за договором поставки ЕК-02/12/2024 від 05.12.2024 року, з яких: 37'298,28 грн. основний борг, 7766,22 грн 25% річних, 2253,68 грн інфляційних втрат, 10122,19 грн пені.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.12.2025 справу № 914/3705/25 передано на розгляд судді Б. Яворському.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. Суд встановив строк для реалізації учасниками справи процесуальних прав, а також повідомив сторін, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має право подати у строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Ухвала про відкриття провадження у справі та прийняття справи до розгляду була надіслана за адресою відповідача, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, докази про що знаходяться в матеріалах справи. 
05.01.2026 представник відповідача через систему «Електронний суд» подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. Судом надано такий доступ. 
05.02.2026 позивач через систему «Електронний суд» подав суду заяву, у якій повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Аргументи позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив договірні зобов`язання у частині оплати поставленого позивачем товару. За неналежне виконання договірних зобов`язань позивачем нараховано 7766,22 грн 25% річних, 2253,68 грн інфляційних втрат, 10122,19 грн пені, які просить стягнути з відповідача.
Аргументи відповідача.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, з заявами та клопотаннями, окрім ознайомлення з матеріалами справи, на адресу суду не звертався. 
Суд відзначає, що в силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Стаття 114 ГПК України визначає, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Суд розглядає справи у порядку спрощеного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.248 ГПК України).
Згідно ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх пояснення. Судові дебати не проводяться. З моменту відкриття провадження у справі минуло більше 30 днів, відповідач повідомлявся про наявність даного спору, однак відзиву на позовну заяву не подав. Зважаючи на це, суд розглянув справу за наявними матеріалами.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
05 грудня 2024 року Фізичною особою-підприємцем Швецем Володимиром Олександровичем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ек-Тракс» (постачальник) укладено договір поставки № ЕК-02/12/2024, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю (передавати у власність) визначений цим договором товар, а покупець зобов`язується на умовах та в порядку, визначених цим договором, приймати названий товар та оплачувати його.
Найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), ціна за одиницю товару визначаються у рахунках-фактурах та остаточно узгоджується сторонами у видаткових накладних, що є невід`ємною частиною договору (п.1.2 договору).
За умовами п.2.4 договору товар переходить у власність покупця з моменту передачі товару постачальником перевізнику.
Загальна сума договору становить суму вартості усіх поставок товару, що здійснені на підставі договору (п.3.2 договору).
Пунктами 3.3 та п.3.5 договору сторони узгодили, що оплата за товар здійснюється в безготівковій формі протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту поставки товару за кожною видатковою накладною. Простроченою вважається заборгованість, яка перевищує 10 календарних днів з моменту поставки за кожною видатковою накладною.
Відповідно до пункту 7.2 договору у випадку прострочення заборгованості, покупець за вимогою постачальника сплачує останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, а також пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості, а також 25 % річних від простроченої суми.
Термін дії даного договору погоджений сторонами у розділі 9 договору.
Позивач зазначає, що на виконання умов укладеного договору здійснив відвантаження товару на загальну суму 37298,28 грн, що підтверджується видатковими накладними: № ЕК-0004194 від 17.12.2024 на суму 10509,91 грн.; №ЕК-0004206 від 18.12.2024 на суму 4047,19 грн.; №ЕК-0004237 від 20.12.2024 на суму 6552,02 грн.; №ЕК-0004268 від 24.12.2024 на суму 2482,56 грн.; №ЕК-0004314 від 30.12.2024 на суму 5687,50 грн.; №ЕК-0000016 від 03.01.2025 на суму 2856,46 грн.; №ЕК-0000136 від 14.01.2025 на суму 2581,32 грн. та №ЕК-0000145 від 15.01.2025 на суму 2581,32 грн., копії яких долучено до матеріалів справи. Первинні документи підписані сторонами без зауважень, проте відповідач вартість отриманого товару не оплатив. 
20.11.2025 сторонами підписано акт звірки розрахунків за період 13.12.2024-20.11.2025 на суму 37298,28 грн.
Позивач стверджує, що відповідач порушив свої зобов?язання за договором, розрахунки за товар не провів. За неналежне виконання договірних зобов`язань позивачем нараховано 7766,22 грн 25% річних, 2253,68 грн інфляційних втрат, 10122,19 грн пені, які просить стягнути з відповідача.
ОЦІНКА СУДУ.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування.
Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).
Договір, відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору поставки № ЕК-02/12/2024 від 05.12.2024. Доказів розірвання договору або визнання їйого недійсним матеріали справи не містять.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Позивачем у повному обсязі виконано прийняті на себе зобов`язання.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.
Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. 
За умовами укладеного договору сторони погодили, що оплата за товар здійснюється в безготівковій формі протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту поставки товару за кожною видатковою накладною (п.3.3 договору).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). 
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачу упродовж 17.12.2024 – 15.01.2025 був відвантажений товар на загальну суму 37298,28 грн, який ним не оплачений. Вказане свідчить про неналежне виконання договірних зобов`язань зі сторони відповідача. Відтак, вимога про стягнення з відповідача 37298,28 грн заборгованості за договором підлягає задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 25% річних та інфляційних нарахувань, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Згідно частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачені вказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат, що нараховуються на суму боргу, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Поряд з цим, сторонами погоджено, що у випадку прострочення заборгованості, покупець за вимогою постачальника сплачує останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, а також пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості, а також 25 % відсотків річних від простроченої суми.
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов`язано його початок (ст.253 ЦК України). 
Перевіривши розрахунок відсотків річних та інфляційних втрат та враховуючи положення ст.14 ГПК України, суд встановив, що до стягнення з відповідача підлягають заявлені позивачем 7766,22 грн річних та 2253,68 грн інфляційних втрат. 
Щодо вимог позивача про стягнення 10'122,19 грн пені, суд враховує таке.
Відповідно до частин 1-3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України).
Доказів наявності обставин зазначених у ст.617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано.
Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст.254 ЦК України).
Здійснивши перевірку розрахунку пені та враховуючи приписи ст.253 ЦК України, суд встановив, що до стягнення з відповідача підлягає 10112,12 грн пені. У задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.
З урахуванням викладеного суд відзначає правомірність позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 37298,28 грн., інфляційних втрат у розмірі 2253,68 грн., 25% річних у розмірі 7766,22 грн та пені у розмірі 10112,12 грн. 
Оскільки відповідач доводів позивача не спростував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
СУДОВІ ВИТРАТИ.
Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією № 595 від 27.11.2025 на суму 3'028,00 грн. За пунктом 2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник з вини відповідача, суд застосовує ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України при розподілі судових витрат і судовий збір у розмірі 3'028,00 грн покладає на відповідача.
Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 46, 73-80, 123, 126, 129, 233, 236-238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Швеця Володимира Олександровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ек-Тракс» (79071, м. Львів, вул. Скнилівська, 75В; ідентифікаційний код 43102940) 37298,28 грн основного боргу, 7766,22 грн 25% річних, 2253,68 грн інфляційних втрат, 10112,12 грн пені та 3'028,00 грн. судового збору.
3. У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Яворський Б.І.