ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" листопада 2025 р.                            Справа№ 910/7344/24 (910/11098/25)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сотнікова  С.В.
суддів:            Остапенка О.М. 
          Отрюха Б.В. 
 
за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,
представника позивача арбітражного керуючого Сергієнко Н.О.,
представника відповідача Кручко О.М.,
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос текнолоджи"
на ухвалу Господарського суду міста Києва 
від 02.10.2025 (суддя Яковенко А.В.)
у справі № 910/7344/24 (910/11098/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос текнолоджи"
до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) 
про стягнення 12470605,26 грн,
в межах справи 910/7344/24
за заявою Міністерства оборони України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос текнолоджи" (код 43885773)
про банкрутство,
ВСТАНОВИВ:
На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа 910/7344/24 (910/11098/25) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос текнолоджи" до АРМА про стягнення 12470605,26 грн, провадження у якій відкрито ухвалою від 02.10.2025.
Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 12470605,26 грн, які розміщені АРМА на депозитному рахунку в АТ "Сенс банк".
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2025 у справі № 910/7344/24 (910/11098/25) відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос текнолоджи" про забезпечення позову.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали заяви про забезпечення позову не містять доказів вчинення відповідачем активних дій, спрямованих на відчуження або втрату спірного майна.
Відтак, за висновком суду першої інстанції, подана позивачем заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб та імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі їх невжиття.
Не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням, 13 жовтня 2025 року позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 02.10.2025, ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ліквідатора ТОВ "Танос текнолоджи" про забезпечення позову та накласти арешт на грошові кошти в сумі 12470605,26 грн, які розміщені АРМА на депозитному рахунку в АТ "Сенс банк"; розподілити судові витрати за подачу апеляційної скарги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала Господарського суду  міста Києва від 02.10.2025 у справі № 910/7344/24 (910/11098/25) не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
На думку позивача, суд першої інстанції підійшов формально до розгляду заяви про забезпечення позову, проігнорувавши той момент, що ліквідатор намагається зберегти майно банкрута, яке в будь-який момент буде передано третім особам або конфісковано в рахунок держави. 
З урахуванням того, що справа № 910/7344/24 (910/11098/25) розглядається за правилами спрощеного провадження, проте перше судове засідання призначено на 17.11.2025, тобто через 2,5 місяці після подачі позовної заяви, то існує великий ризик, що гроші в сумі 12 470 605,26 грн буде неможливо стягнути з відповідача у зв`язку з тим, що треті особи в значно швидший термін отримають рішення суду або вирок щодо стягнення суми 12 470 605,26 грн.
У зв`язку з наведеним, позивач просить визнати  вказаний спосіб забезпечення позову таким, що відповідає критерію співмірності, оскільки відсутні такі негативні наслідки від його вжиття, які б переважали ті негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, а саме неможливість позивача реалізувати право на повернення свого активу - 12 470 605,26 грн та вірогідна неможливість виконати судове рішення.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/7344/24 (910/11098/25), розгляд справи призначено на 25.11.2025.
Відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого і правильного висновку про те, що скаржник не довів належними доказами те, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він може звернутися до суду. При цьому, АРМА добросовісно ставиться до виконання покладених на агентство обов`язків, а також має намір забезпечити правову визначеність у питанні належного розпорядження спірними коштами.
В судовому засіданні 25.11.2025 суд проголосив скорочену постанову (вступну та резолютивну частини).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, додаткові пояснення позивача, дослідивши наявні матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є матеріальна вимога про стягнення відсотків в сумі 12 470 605, 26 грн, що нараховані на вкладені в депозит у банківській установі грошові кошти, належних боржнику (позивачу), і які перебувають під управлінням АРМА та визнані речовим доказом в кримінальному провадженні.
Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на грошові кошти в сумі 12470605,26 грн, які розміщені Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на депозитному рахунку в АТ "Сенс банк".
Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Згідно частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору тощо.
При цьому, частиною 11 статті 137 ГПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
На думку колегії суддів, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: 
розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; 
забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;
імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;
запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. 
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даній справі обґрунтована тим, що відповідач у листі №7878/24-33-25/6.8 від 08.08.2025 повідомив, що відсотки, нараховані за період управління, нерозривно пов`язані з активом та зберігаються АРМА до одержання судового рішення про повернення власнику або судового рішення про їх стягнення в дохід держави. Оскільки АРМА у листі виділила текст "судового рішення про їх стягнення в дохід держави", то є всі підстави вважати, що саме так вчинить відповідач.
Крім того, конфіскація грошових коштів в сумі 42406401,24 грн, які належали позивачеві, відбулась в межах угоди без залучення ліквідатора і затверджена вироком Шевченківського районного суду м. Києва. Тому є всі підстави, що доки дана справа розглядається судом, то нараховані відсотки в сумі 12470605,26 грн будуть конфісковані в рахунок держави або передані третім особам.
Станом на час звернення із позовом та розгляду даної справи апеляційним судом, як повідомила АРМА у відзиві на апеляційну скаргу, питання конфіскації спірних відсотків в кримінальному провадженні не вирішено, у зв`язку з чим АРМА звернулась із заявою про роз`яснення вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 17.06.2025 у справі № 761/11718/25, очікує на офіційне роз`яснення вироку щодо порядку розпорядження нарахованими відсотками, у зв`язку з чим жодні дії щодо спірних грошових коштів зі сторони АРМА не вчиняються.
Позивач наведеного вище не спростував та не подав докази, які б підтверджували, що саме відповідач вчиняє будь-які дії спрямовані на відчуження або свідчать про намір відчужити спірні грошові кошти на користь третіх осіб, або вчиняє інші дії щодо зміни правового стану такого майна.
Отже, відсутні докази які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі в разі задоволення позовних вимог.
Колегія суддів зазначає, що твердження позивача про те, що існує великий ризик, що гроші в сумі 12470605,26 грн буде неможливо стягнути з відповідача у зв`язку з тим, що треті особи в значно швидший термін отримають рішення суду або вирок щодо стягнення спірної суми є лише припущеннями, не підтвердженими жодними доказами. 
Втім, судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, поза як обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).
Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Колегія суддів зазначає, що позивач у заяві про забезпечення позову не наводить будь-яких фактичних обставин, які б свідчили про вчинення саме відповідачем дій, що могли бути розцінені як ухилення від виконання в майбутньому рішення суду про задоволення позову.
Наведені обставини були в повному обсязі враховані місцевим господарським судом при розгляді заяви позивача про забезпечення позову, у зв`язку з чим належить відхилити доводи апеляційної скарги про нез`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного вище, колегія суддів доходить висновку, що господарський суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з`ясував дійсні обставини справи, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржника в межах сплаченого судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 269, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос текнолоджи" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду  міста Києва від 02.10.2025 у справі №  910/7344/24 (910/11098/25) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена та підписана 15.12.2025. 

Головуючий суддя                                                            С.В. Сотніков 

Судді                                                                                О.М. Остапенко

                                                                                Б.В. Отрюх