ЄУН 193/1119/25
Провадження 2/193/490/25

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України    

24 грудня 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого судді  Томинця О.В.,
за участі: секретаря судового засідання  Оселедець О.І.,
позивача     ОСОБА_1 ,
представника позивача   Мудраченка В.М.,
представника відповідача   Омельченка Ю.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода Один" про визнання відсутнім права оренди земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:
1.Стислий виклад позиції позивача.
05.08.2025 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду через свого представника – адвоката Мудраченка В.М. з вищевказаним позовом до ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» в обґрунтування якого вказала, що вона є власницею трьох земельних ділянок: площею 4,64 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0012, площею 1,32 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0013 та площею 2,09 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0014, що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Софіївської селищної ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області.
08.12.2025 між нею та ФОП ОСОБА_3 були укладені договори оренди всіх вказаних земельних ділянок строком на 10 років. 
Розраховуючи, що всі вказані договори оренди припиняють свою дію 08.12.2025 за закінченням строку дії на який вони укладалися, 19.03.2024 позивачка звернулася до ФОП « ОСОБА_3 » з повідомленням про відмову у подальшому продовженні між ними орендних правовідносин, оскільки вона планувала відчужити ці земельні ділянки.
Не отримавши жодної відповіді від ФОП « ОСОБА_3 » на своє повідомлення вона зателефонувала йому 11.04.2025 та дізналася від нього, що він вже не орендує її земельні ділянки і, що новим орендарем її земельних ділянок є ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН». 
14.04.2025 вона отримала від державного реєстратора Софіївської селищної ради інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з якої довідалася, що на підставі угод, укладених 16.11.2022 між ФОП « ОСОБА_3 » та ОСОБА_1 , були достроково розірвані вищевказані договори оренди земельних ділянок від 08.12.2015. При цьому цього ж дня, 16.11.2022, щодо цих земельних ділянок були укладені нові договори оренди землі строком на 10 років між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» в особі його директора Рожка М.М. 
Однак, позивачка, наголошуючи на те, що вона особисто не підписувала ані угоди про дострокове розірвання договорів оренди землі від 16.11.2022, ані договорів оренди землі від 16.11.2022 з новим орендарем ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН», й інших осіб на підписання цих правочинів не уповноважувала, вважає такі договори оренди належних їй земельних ділянок від 16.11.2022 неукладеними і посилаючись на практику Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №513/879/19, від 19.02.2024 у справі №567/3/22, просила суд визнати відсутнім у відповідача прав оренди на зазначені земельні ділянки.
2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
05.08.2025 позов надійшов до Софіївського районного суду Дніпропетровської області та за протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями переданий для розгляду судді Томинцю О.В. (а.с.59);
11.08.2025 за ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.60-61);
Також за цією ухвалою, згідно клопотання представника позивача, витребувано у відповідача ТОВ "ЗЛАГОДА ОДИН" оригінали трьох спірних договорів оренди земельних ділянок від 16.11.2022, а у ФОП « ОСОБА_3 » - оригінали угод від 16.11.2022 про дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок від 08.12.2015;
02.09.2025 від представника відповідача ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» - адвоката Омельченка Ю.А., надійшов відзив на позов згідно якого останній заперечував проти задоволення позивних вимог, зазначив,що всі три договори оренди земельних ділянок між ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» та ОСОБА_1 були укладені та підписані сторонами 16.11.2022 за взаємною згодою. Передумовою для укладення цих договорів було звернення самої ОСОБА_1 18.10.2022 до ФОП « ОСОБА_3 » з заявою про перегляд орендної плати. У той час ФОП « ОСОБА_3 », з метою подальшого ефективного обробітку земель, господарювання та оптимізації сплати податків, достроково припиняв договори оренди земель, що були укладені з ним та переукладав їх на ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН», де він був і є його співзасновником разом з його батьком ОСОБА_4 .Тому для виплати позивачці більшої орендної плати, їй було запропоновано розірвати попередні договори оренди її земельних ділянок від 08.12.2015 та укласти нові договори щодо оренди цих земель саме з ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН», на що вона погодилася. Угоди про розірвання попередніх договорів оренди землі та нові угоди про оренду землі були підписані в один день - 16.11.2022 у офісі ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН», де була присутня сама позивачка ФОП ОСОБА_3 та директор ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН», на той час ОСОБА_4 . Орендодавець ОСОБА_1 на підставі зазначених договорів одержувала орендну плату, а орендар, відповідач, сплачував за користування цими земельними ділянками за позивачку необхідні податки. Таким чином, пред`явлений позивачкою позов просив залишити без задоволення за безпідставністю вимог (а.с.69-72).
11.12.2025 за ухвалою суду підготовче судове засідання закрито і справу призначено до судового розгляду (а.с.137).
Позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Мудраченко В.М. у судовому засіданні, посилаючись на обставини та доводи зазначені у позові, заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, позивачка додатково пояснила, що з 2023 року вона орендну плату від відповідача не отримувала, вона перед податковими органами має заборгованість зі сплати земельного податку, яку повинен був сплачувати саме відповідач, але він цього не зробив.
Представник відповідача ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» - адвокат Омельченко Ю.А., посилаючись на обставини та доводи зазначені у своєму відзиві, у задоволенні пред`явленого до підприємства позову просив повністю відмовити.
3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею трьох земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: 
1)площею 4,64 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0012;
2)площею 1,32 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0013;
3)площею 2,09 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0014.
Всі вищевказані земельні ділянки розташовані на території Софіївської селищної ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області (а.с.13,25,37).
08.12.2025 між позивачкою та ФОП ОСОБА_3 були укладені три договори щодо оренди окремо всіх трьох вказаних земельних ділянок строком на 10 років, які були зареєстровані державним реєстратором Софіївського РУЮ 28.12.2015 (а.с.14-19, 26-31, 38-43).
Як видно з матеріалів справи, 16.11.2022 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 були укладені три окремі угоди про дострокове розірвання відповідно всіх трьох вищевказаних договорів оренди земельних ділянок від 08.12.2015, на підставі яких державним реєстратором Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Волос О.В. 17.11.2022 проведено державну реєстрацію про припинення цього речового права (а.с.82,86,90).
У подальшому, 16 листопада 2022 року між ОСОБА_1 та новим орендарем ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» були укладені нові договори оренди земельних ділянок, зокрема:
1)за № 04/22 щодо оренди земельної ділянки площею 1,32 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0013 (а.с.22-24);
2)за № 05/22 щодо оренди земельної ділянки площею 4,64 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0012 (а.с.34-36);
3)за № 06/22 щодо оренди земельної ділянки площею 2,09 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0014 (а.с.46-48).
Всі вказані договори оренди землі ідентичні за своїм змістом та умовами і були укладені на один і той же строк – 10 років, тобто до 16.11.2032. 
Ці правочини, як видно з матеріалів справи, зареєстровані 17.11.2022 належним чином тим самим державним реєстратором Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Волос О.В. (а.с.20-21, 32-33, 44-45).
Слід зазначити, що у матеріалах справи мається заява від ОСОБА_5 адресована ФОП ОСОБА_3 з проханням переглянути орендну плату згідно договорів оренди від 08.12.2015 (а.с.91). 
Також, на аркуші справи 49 мається лист-повідомлення позивачки до ФОП « ОСОБА_6 » від 19.03.2024 про сплив 08.12.2025 договорів оренди землі від 08.12.2015 та не бажання її продовжувати надалі орендні відносини. Запропонувала йому придбати у неї вказані земельні ділянки, а якщо він не бажає цього то просила повернути їй земельні ділянки по закінченню строку дії цих договорів. 
4. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Відповідно достатті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третястатті 89 ЦПК України).
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. 
Рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами без встановлення відповідних фактів. Визначальним у даній справі є не безпосередньо вид чи характеристика умов передбачених в чинному законодавстві, а істотних умов щодо яких сторони досягли згоди та керуючись якими уклали договір, а також фактичних обставин у даній справі.
Згідно з статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За змістомстатті 207 ЦК України (вредакції на час виникнення спірних відносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно достатті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень частини першоїстатті 640 ЦК України слідує, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. 
Частиною першою статті 93 Земельного кодексу Українивстановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV.
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. 
Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (стаття 15 Закону України «Про оренду землі»).
Статтями 125 і 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Із положень ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`слідує, що державній реєстрації прав підлягає право оренди земельної ділянки. 
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що правочином є вольова дія учасників цивільних відносин, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Указані цивільно-правові результати мають бути досягнуті внаслідок правомірних дій суб`єктів цивільного права.
У двосторонньому правочині волевиявлення сторін повинно бути взаємним (зустрічним) і спрямованим на досягнення спільної мети. Такі правочини називаються договорами. 
Цивільне законодавство встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину, зокрема зміст правочину має бути зафіксований у документі, підписаному сторонами. Отже, підпис є невід`ємним елементом (реквізитом) письмової форми договору, наявність підпису підтверджує наміри та волевиявлення сторін, а також забезпечує їх ідентифікацію. 
Договір є укладеним, якщо сторони з дотриманням установленої законом форми досягли згоди (домовленості) щодо всіх істотних умов договору. 
Право оренди це один із видів речового права на чуже майно, в тому числі на земельну ділянку, яке складається з права тимчасового володіння та користування майном. Відносини, пов`язані з орендою землі, здійснюються на договірних засадах. 
За своєю правовою природою договір оренди землі є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої орендодавець зобов`язується передати орендареві земельну ділянку у строкове володіння та користування, а орендар, у свою чергу, зобов`язується використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням для особистої мети та вносити орендодавцеві плату за землю (орендну плату). 
Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
За загальним правилом договір оренди землі є укладеним з моменту, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, а саме з моменту підписання ними договору. Разом із тим, якщо інше не передбачено умовами договору, цей договір набирає чинності з часу державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц сформульовано правовий висновок про те, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Якщо сторони не досягли згоди з істотних умов договору оренди землі, то такий договір є неукладеним, тобто такий, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. 
Обґрунтовуючи підстави позову, позивачка ОСОБА_1 посилалася на те, що вона не підписувала спірні договори оренди земельних ділянок від 16.11.2022, що у сукупності з фактичним невиконанням відповідачем умов цих договорів через несплату орендної плати позивачці, на переконання позивачки свідчить, що такий договір є не укладений, а тому вона вважає разом зі своїм представником, що маються достатні підстави для визнання відсутнім у відповідача ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» права оренди спірних земельних ділянок. 
Під час підготовчого судового провадження судом роз`яснювалося стороні позивача про їх право на призначення відповідної судової почеркознавчої експертизи для встановлення факту не підписання позивачкою спірних правочинів, але остання відмовилася заявити відповідне клопотання, посилаючись на відсутність у неї коштів для оплати цієї експертизи та на наявність у неї інших доказів, зокрема показання свідка ОСОБА_3 , який може підтвердити цей факт у суді.
У постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2014 у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23), зазначено, що встановлення факту не підписання договору оренди земельної ділянки не повинно ґрунтуватися на припущеннях. А установлення факту не підписання договору, як правило, можливе за допомогою відповідної судово-почеркознавчої експертизи. 
Проте незважаючи на небажання позивачки призначити цю експертизу, з огляду на те, що вона мала б для неї суттєве значення, навіть свідок ОСОБА_3 , який заявлений для допиту у суді саме за ініціативи сторони позивача, не підтвердив факт відсутності волевиявлення позивачки на укладення спірних договорів оренди землі. Навпаки у судовому засіданні останній зазначив, що він, як орендар за попередніми договорами оренди землі від 08.12.2015, був очевидцем 16.11.2022 особисто підписання орендодавцем ОСОБА_1 спочатку угод про дострокове розірвання цих договорів оренди землі, а потім підписання нею договорів оренди землі з директором ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» ОСОБА_4 у приміщенні офісу останнього. Також він зазначив, що з 15.04.2024 він сам є новим директором ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН», що підтверджено відповідними установчими документами. 
Отже, оскільки під час судового розгляду справи позивачкою не доведено факт відсутності у неї волевиявлення на підписання всіх трьох договорів оренди земельної ділянки від 16.11.2022, суд виходячи з принципів презумпції правомірності правочину, передбаченого ст. 204 ЦК України, вважає, що орендодавець ОСОБА_1 була вільна в укладенні договорів та виборі орендаря, умови (пункти) договору визначені на розсуд сторін (орендодавця та орендаря), погоджені ними. 
Щодо несплати орендної плати.
Під час розгляду справи позивачкою також було зазначено, що порушення її прав також полягало у тому, що з 2023 року й до цього часу їй не виплачувалася орендна плата відповідачем. 
Відповідач під час розгляду справи на спростування вказаних доводів позивачки надав до суду Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та судового збору на 2023 та 2024 роки, у яких відображена сплата ОСОБА_1 орендної плати та відповідних податків та зборів.
Позивачка, під час розгляду справи, заперечувала про отримання відображених у цих податкових деклараціях сум орендної плати. 
Відповідно до правих позицій, висловлених у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22) Великої Палати Верховного Суду та у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, на яку посилалася позивачка в обґрунтування належності обрання нею способу захисту порушеного права, передбачалося, що підставою для визнання відсутнім зареєстрованого права оренди виникало у орендодавця лише тоді, коли існували одночасно дві обставини, зокрема, що сам орендодавець цей договір не підписував і те, що вказаний договір не виконувався.
Під час розгляду цієї справи судом не перевірявся факт своєчасної і у повному обсязі сплати орендної плати позивачці, адже як вже зазначалося, позивачкою не було було доведено факту відсутності волевиявлення у позивачки на укладення (підписання) цих договорів, тому навіть за встановлення факту невиконання договору оренди землі через несплату орендної плати, не можна вважати, що договір оренди землі не відбувся. 
Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, зокрема щодо сплати орендної плати. Такі ж умови розірвання знайшли своє відображення і у пункті 35 спірних договорів оренди землі від 16.11.2022, які є ідентичними.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (відповідні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16).
Відтак, з огляду на аргументи позивачки, що порушення її прав викликано несплатою орендної плати, належним способом захисту її прав є саме розірвання такого договору, який не виконується орендарем в частині систематичної сплати орендної плати.
За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання відсутнім права оренди земельних ділянок з підстав відсутності волевиявлення орендодавця за цим договором на його підписання, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, а тому у задоволенні таких вимог слід повністю відмовити. 
5. Розподіл судових витрат.
Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивачки у повному обсязі, всі судові витрати, які вона понесла зокрема на оплату судового збору, слід віднести на їхній рахунок. Водночас, відповідач, на користь якого вирішено спір, жодних доказів на понесення ним витрат суду не надав, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.  
Керуючись ст. 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_2 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода Один" про визнання відсутнім права оренди земельних ділянок, - залишити без задоволення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.
У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_1 .
Дані відповідача: ТОВ "ЗЛАГОДА ОДИН", ЄДРПОУ: 40577083, місцезнаходження: вул. Лікарняна, буд. № 78/40 в сел. Софіївка Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, 53100.
Повний текст рішення суду складено 05.01.2026.

Суддя О. В. Томинець