Справа №601/3636/25 
Провадження № 2/601/205/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
ЗАОЧНЕ
14 січня 2026 року 
Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: 
головуючої судді Шульгач Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Радчук І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременець в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позов мотивовано тим, що в шлюбі із відповідачем народилася дочка, яка на даний час перебуває на її утриманні. Відповідач участі у виховані дочки не приймає, матеріальної допомоги не надає. 
Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не подавав.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача в суд надійшла заява про розгляд справи їх відсутності, позовні вимоги щодо стягнення аліментів підтримують повністю та просять суд їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується повною копією свідоцтва про народження, Республіка Польща Мазовецьке воєводство, відділ реєстрації актів цивільного стану столичного міста Варшава, номер свідоцтва: НОМЕР_1 /00/AU/2023/681801.
Згідно акту обстеження від 25.04.2025 встановлено, що онучка ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки ро реєстрацію місця проживання №1010/10-12 від 22.07.2024 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини.
Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Положеннями статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 
Згідно статті 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. 
Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, його вік, відсутні відомості про поганий стан здоров`я, матеріальне становище позивачки, враховує стан здоров`я дитини та її матеріальне становище, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі (однієї чверті) усіх видів його заробітку (доходу), але неменше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, які слід стягувати від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 27 листопада 2025 року.
Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст. 192 СК України, звернутись до суду про їх зміну.
Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за один місяць, слід допустити до негайного виконання.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 1211 гривень 20 копійок судового збору.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 листопада 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 у користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Головуючий: