ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/11914/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №440/11914/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкової вимоги, податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2025 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкової вимоги, податкових повідомлень-рішень.
У позові, серед іншого, позивачем заявлено клопотання про стягнення з Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судових витрат.
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що сума заявлених витрат на професійну правничу допомогу для даної категорії справ є неспівмірною з її складністю. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі №440/11914/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкової вимоги, податкових повідомлень-рішень задоволено. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ГУ ДПС у Полтавській області форми «Ф» від 15 травня 2025 року №0006759-1306-1631 в частині повідомлення ОСОБА_1 про наявність станом на 13 травня 2025 року податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в сумі 3345 грн. 47 коп. (три тисячі триста сорок п`ять гривень сорок сім копійок). Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 27 червня 2025 року №0644830-2403-1601. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 18 липня 2025 року №0864985-2411-1601-UA53080370000025447. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 18 липня 2025 року №0864906-2411-1601-UA53080370000025447. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) /а.с. 129-139/.
05 січня 2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №440/11914/25, у якій позивач просить стягнути з Головного управління ДПС у Полтавській області на користь позивача ОСОБА_1 понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3550,00 грн. /а.с. 142-144/.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року призначено заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №440/11914/25 до розгляду в порядку письмового провадження.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вирішуючи заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №440/11914/25, суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Частинами 1, 2, 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частинами 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 1, 3, 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частинами 3, 4, 5 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в суді у цій справі здійснювалося адвокатом Баленком Русланом Володимировичем на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВІ №1327957 /а.с. 33/, адвокат Баленко Руслан Володимирович включений до Єдиного реєстру адвокатів України (https://erau.unba.org.ua/profile/56002).
Позивачем надано до суду копію договору доручення №б/н (надання правової допомоги) від 29.06.2025 /а.с. 32/, копію квитанції №57 від 27.08.2025 про сплату гонорару за надання правничої допомоги у розмірі 2500 грн. /а.с. 34/.
Згідно з пунктом 4.2 договору доручення №б/н (надання правової допомоги) від 29.06.2025, укладеного між Єгоровим Олександром Олександровичем (надалі - довіритель) та керівником адвокатського бюро "Руслана Баленка" Баленком Русланом Володимировичем (надалі - повірений) /зворот а.с. 32/, вартість послуги обумовлюється сторонами в окремому додатку до даного договору та є його невід`ємною частиною.
05.01.2026 позивачем надано до суду копії таких документів: акту №2 (додаткового) надання правничої допомоги від 29 грудня 2025 року /а.с. 150/, квитанції №25-2 від 29.12.2025 про сплату гонорару за надання правничої допомоги у розмірі 1050 грн. /а.с. 151/.
Згідно акту №2 (додаткового) надання правничої допомоги від 29.12.2025 адвокат Баленко Руслан Володимирович, діючий на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого Радою адвокатів Полтавської області №1850 від 10.10.2017, (виконавець) надав, а Єгоров Олександр Олександрович (замовник), прийняв послуги з професійної правничої допомоги відповідно договору від 29.06.2025: 1) з 29.06.2025 по 30.06.2025 - вивчення документів, усна консультація, складання заяви до ГУ ДПС в Полтавській області, виготовлення додатків до заяви (9 год. - 800 грн.); 2) з 24.06.2025 по 27.08.2025 - вивчення відповіді ГУ ДПС, складання адміністративного позову, формування додатків (письмових доказів), завірення доданих документів, подання адміністративного позову до суду примірник в кількості учасників (18 год. - 1700 грн.); 3) участь у судових засіданнях в адміністративній справі №440/11914/25, з врахуванням часу витраченого на їх відвідування: підготовче засідання 09.10.2025 (350 грн.), підготовче засідання 03.12.2025 (350 грн.), розгляд справи по суті, дослідження доказів 17.12.2025 (350 грн.); всього 1050 грн. Загальна сума витрат 3550 грн. До загальної вартості включено витрачений час та матеріальні витрати на друк, папір, виготовлення копій примірників сторонам, затрати на прибуття в приміщення суду. Проведена доплата за правничу допомогу у розмірі 1050 грн. Загальна вартість професійної правничої допомоги за період з 29.06.2025 по 17.12.2025 складає 3550 грн. Підписанням цього акту сторони визнають належне надання послуг з професійної правничої допомоги відповідно договірних умов. Цей акт є невід`ємною частиною договору від 29.06.2025 /а.с. 150/. 
Частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Такі висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 26.01.2023 №280/3242/19. 
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
У пункті 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Ця справа не відноситься до справ незначної складності, була призначена до розгляду та розглянута за правилами загального позовного провадження.
Керуючись критерієм реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних робіт (наданих послуг), обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, враховуючи час необхідний для виконання адвокатом відповідних робіт (надання послуг), співмірність послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову, значенню справи для сторони, зважаючи на задоволення позову ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3550 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 229, 241-245, 252, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, 
У Х В А Л И В:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44057192) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3550 грн. (три тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич