Справа № 463/307/25 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б. 
Провадження № 22-ц/811/3821/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 січня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий – суддя Цяцяк Р.П., 
судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О., 
за участю секретаря Підлужного В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на заочне рішення Личаківського районного суду міста Львова від 05 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (в подальшому – «позивач», «ТзОВ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просило суд ухвалити рішення, яким стягнути зі згаданої відповідачки на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 280952-01/2024 від 30.01.2024 року в розмірі 15 237 грн. 50 коп., за Кредитним договором № 7490708 від 19.01.2024 року в розмірі 7 153 грн. 26 коп., за Кредитним договором № 8292700 від 05.03.2024 року в розмірі 24 525 грн. 00 коп. та за Кредитним договором №30843-12/2023 від 19.12.2023 року в розмірі 31 188 грн. 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 30.01.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №280952-01/2024, відповідно до якого відповідачка отримала кредит та зобов`язалась його повернути в порядку та строки, визначені договором. 24.06.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та позивачем було укладено договір факторингу №24062024 з відповідними додатковими угодами, на підставі яких до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 280952-01/2024 від 30.01.2024 року. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує і кредит не повернула. Загальний розмір заборгованості за цим кредитним договором становить 15 237 грн. 50 коп., з яких: 5 300 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, а 9 937 грн. 50 коп. - заборгованість за відсотками. Позивач, як новий кредитор у зобов`язанні, дану суму просив стягнути з відповідачки в примусовому порядку.
Крім того, 19.01.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 7490708, відповідно до якого відповідачка отримала кредит та зобов`язалась його повернути в порядку та строки, визначені договором. 27.09.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем було укладено договір факторингу № 27092024 з відповідними додатковими угодами, на підставі яких до останнього перейшло право вимоги за договором позики № 7490708 від 19.01.2024 року. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує і кредит не повернула. Загальний розмір заборгованості за цим кредитним договором становить 7 153 грн. 26 коп., з яких: 2 052 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, а 5 101 грн. 26 коп. - заборгованість за відсотками. Позивач, як новий кредитор у зобов`язанні, дану суму просив стягнути з відповідачки в примусовому порядку.
Крім того, 05.03.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 8292700, відповідно до якого відповідачка отримала кредит та зобов`язалась його повернути в порядку та строки, визначені цим договором. 30.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем було укладено договір факторингу № 30072024/2 з відповідними додатковими угодами, на підставі яких до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 8292700 від 05.03.2024 року. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує і кредит не повернула. Загальний розмір заборгованості за цим кредитним договором становить 24 525 гривень, з яких: 5 000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 17 085 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 150 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту, 1 290 грн – заборгованість за неустойкою (штраф, пеня). Позивач, як новий кредитор у зобов`язанні, дану суму просив стягнути з відповідачки в примусовому порядку.
Крім того, 19.12.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 30843-12/2023, відповідно до якого відповідачка отримала кредит та зобов`язалась його повернути в порядку та строки, визначені договором. 24.05.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та позивачем було укладено договір факторингу №24052024 з відповідними додатковими угодами, на підставі яких до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 30843-12/2023 від 19.12.2023 року. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує і кредит не повернула. Загальний розмір заборгованості за цим кредитним договором становить 31 188 гривень 00 коп., з яких: 10 848 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, а 20 340 гривень - заборгованість за відсотками. Позивач, як новий кредитор у зобов`язанні, дану суму просив стягнути з відповідачки в примусовому порядку.
Всього за згаданими вище чотирма кредитними договорами позивач просив стягнути з відповівдачки заборгованість в загальному розмірі 78 103 грн. 76 коп. та судові витрати (а.с. 2-9).

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість:
- за Кредитним договором № 280952-01/2024 від 30.01.2024 року в розмірі 15237,50 гривень, з яких: 5300,0 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 9937,50 гривень - заборгованість за відсотками;
- за Кредитним договором № 7490708 від 19.01.2024 року в розмірі 7153,26 гривень, з яких: 2052,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 5101,26 гривень - заборгованість за відсотками;
- за Кредитним договором № 8292700 від 05.03.2024 року в розмірі 24525,00 гривень, з яких: 5 000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 17085 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, 1150 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту, 1290 грн – заборгованість за неустойкою (штраф, пеня);
- за Кредитним договором № 30843-12/2023 від 19.12.2023 року в розмірі 31188,00 гривень, з яких: 10848,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 20340,00 гривень - заборгованість за відсотками;
а всього заборгованість у загальному розмірі 78 103 грн. 76 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 3 028 грн. 00 коп. сплаченого судового збору (а.с.103-106).

15 жовтня 2025 року ухвалою суду заяву представника відповідачки про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення (а.с. 117-124, 131-133) і згаданий представник відповідачки оскаржив це рішення в загальному порядку.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.
Вважає, що судом не було враховано безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 1 290 грн. 00 коп. неустойки (штрафу, пені) за Кредитним договором № 8292700 від 05.03.2024 року, оскільки Законом України № 2120-ІХ від 15.03.2022 року «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 18, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Зазначає, що норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка не може перевищувати 2,5 %, з 23 квітня 2024 року - 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року - 1%.
Відтак вважає, що відповідні умови кредитних договорів, які були укладеними з відповідачкою, щодо ставок нарахування процентів суперечать вимогам законодавства, яке регламентує споживче кредитування, та (відповідно) є нікчемними, однак наведене не було враховано судом при ухвалені оскаржуваного рішення.
Також просив стягнути з позивача на користь відповідачки судові витрати, зокрема – і 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи (а.с. 146-152). 

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 164-165).

15 грудня 2025 року до Львівського апеляційного суду представник позивача через підсистему Електронний Суд подав Відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу представника відповідача залишити без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року - без змін.
Апеляційний розгляд справи просить провести без виклику учасників справи (а.с. 171-201).

Клопотань до суду про апеляційний розгляд справи з повідомленням її учасників від інших учасників справи також не поступало.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);
- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Як вбачається з доводів апеляційної скарги, стороною відповідача (апелянта) факт укладення Кредитних договорів, які зазначені у позовній заяві, та отримання коштів за цими договорами не оспорюється та не заперечується, а відтак (у відповідності до частини 1 статті 82 ЦПК України) наведені обставини доказуванню не підлягають.

Одним з доводів апеляційної скарги є те, що судом неправомірно (в порушення положень, які передбачені пунктом 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України) стягнуто з відповідачки на користь позивача 1 290 грн заборгованості за неустойкою (штрафу, пені) за Кредитним договором № 8292700 від 05.03.2024 року.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, стягнення 1 290 грн заборгованості за неустойкою (штрафу, пені) за Кредитним договором № 8292700 від 05.03.2024 року було однією з позовних вимог, а тому доводи, які містяться у Відзиві позивача на апеляційну скаргу, стосовно того, що «ЖОДНА вимога про стягнення заборгованості за Кредитними договорами, не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафи, пені)» (а.с. 171-201), не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не можуть прийматися до уваги, а інших доводів стосовно цієї позовної вимоги Відзив на апеляційну скаргу і не містить.
За наведеного вище колегія суддів приходить до висновку про неправомірність задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача 1 290 грн заборгованості за неустойкою (штрафу, пені) за Кредитним договором № 8292700 від 05.03.2024 року, а тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового – про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

Апеляційна скарга представника відповідачки не містить доводів, які б оспорювали оскаржуване рішення в частині задоволення судом позовних вимог, які випливають з Кредитного договору № 30843-12/2023, укладеного з відповідачкою 19.12.2023 року, а тому рішення суду в цій частині судом не переглядається.

Станом на час укладення з відповідачкою інших Кредитних договорів, а саме: 19.01.2024 року, 30.01.2024 року та 05.03.2024 року, вже був чинним (з 24 грудня 2023 року) Закон, який обмежував максимальний розмір денної процентної ставки, а саме: частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» було встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, а пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (який набрав чинності 24 грудня 2023 року), установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Тобто, як вбачається з наведеного вище, процентну ставку у розмірі 2,5 % можна було застосовувати лише протягом перших 120 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (який набрав чинності 24 грудня 2023 року), а саме – до 22 квітня 2024 року включно. Відповідно, з 23 квітня 2024 року розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року – не може перевищувати 1 %.

Порядок розрахунку денної процентної ставки (за відповідною формулою) встановлено частиною 4 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», частиною 5 якої встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
А частиною 6 згаданої статті встановлено, що саме з метою уникнення недобросовісних практик розрахунку денної процентної ставки Національному банку України надано право встановлювати додаткові вимоги до складових розрахунку денної процентної ставки.
Частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Частиною 2 статті 536 ЦК України встановлено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відтак, якщо визначений договором розмір процентної ставки за користування кредитними коштами суперечить вимогам закону, то суд має право визначити розмір заборгованості виходячи з вимог закону, а також умов договору, які не суперечать вимогам цього закону.

Як вбачається з умов Договору № 7490708 про надання споживчого кредиту від 19.01.2024 року та додатку № 1 до нього (Таблиці обчислення загальної вартості кредиту …), сума кредиту за даним договором складала 4 000 грн. строком на 345 днів (з 19.01.2024 року по 29.12.2024 року) з процентною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20 % в день (а.с. 24-33), яку (процентну ставку) кредитор мав право застосовувати (у відповідності, як до умов Кредитного договору, так і до вимог закону (пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») лише до 22 квітня 2024 року включно і сумарно (з урахуванням пільгового періоду) розмір процентів за період з 19.01.2024 року по 22.04.2024 року становить 6 450 грн. 40 коп. 

За період з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року включно (120 днів) кредитор у відповідності до вимог закону (пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») не мав права застосовувати процентну ставку у розмірі більшому, ніж 1,5 %:

1,5 % від 4 000 грн. 00 коп. = 60 грн. 00 коп. х 120 днів = 7 200 грн. 00 коп.

А за період з 21 серпня 2024 року по 29 грудня 2024 року включно (131 день) кредитор у відповідності до вимог закону (пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») не мав права застосовувати процентну ставку у розмірі більшому, ніж 1,0 %:

1,0 % від 4 000 грн. 00 коп. = 40 грн. 00 коп. х 131 днів = 5 240 грн. 00 коп.

Загальний розмір процентів за весь період дії Кредитного договору від 19.01.2024 року складає 18 890 грн. 40 коп. (6 450 грн. 40 коп. + 7 200 грн. 00 коп. + 5 240 грн. 00 коп.).
В той же час, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № 7490708 від 19.01.2024 року в розмірі лише 7 153 грн. 26 коп., з яких: 2 052 гривень - заборгованість за основною сумою боргу (з 4 000 грн. отриманого кредиту), а 5 101 грн. 26 коп. - заборгованість за відсотками (з розрахованих вище 18 890 грн. 40 коп.).
Апелянтом не подано до суду своїх розрахунків, які б свідчили про те, що відповідачка мала б сплатити за Кредитним договором № 7490708 від 19.01.2024 року менше, ніж 7 153 грн. 26 коп., які є предметом позовних вимог, а відтак колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для зміни оскаржуваного рішення в частині позовних вимог, які випливають з Кредитного договору № 7490708 від 19.01.2024 року.

Як вбачається з умов Договору про надання фінансового кредиту № 28092-01/2024 від 30.01.2024 року та додатку № 1 до нього, сума кредиту за даним договором складала 5 300 грн. строком на 100 днів (з 30.01.2024 року по 08.05.2024 року) з процентною ставкою за весь строк користування кредитом 2,5 % в день (а.с. 10-13), яку (процентну ставку) кредитор мав право застосовувати (у відповідності, як до умов Кредитного договору від 30.01.2024 року, так і до вимог закону (пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») лише до 22 квітня 2024 року включно і сумарно розмір процентів за період з 30.01.2024 року по 22.04.2024 року (84 дні) становить 6 450 грн. 40 коп.
2,5 % від 5 300 грн. = 132 грн. 50 коп. х 84 дні = 11 130 грн. 

За період з 23 квітня 2024 року по 08 травня 2024 року включно (16 днів) кредитор у відповідності до вимог закону (пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») не мав права застосовувати процентну ставку у розмірі більшому, ніж 1,5 %:
1,5 % від 5 300 грн. 00 коп. = 79 грн. 50 коп. х 16 днів = 1 272 грн. 00 коп.

Загальний розмір процентів за весь період дії Кредитного договору від 30.01.2024 року складає 12 402 грн. 00 коп. (11 130 грн. + 1 272 грн.).

В той же час, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № 28092-01/2024 від 30.01.2024 року в розмірі лише 15 237 грн. 50 коп., з яких: 5 300 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, а 9 937 грн. 50 коп. - заборгованість за відсотками (з розрахованих вище 12 402 грн. 00 коп.).
Апелянтом не подано до суду своїх розрахунків, які б свідчили про те, що відповідачка мала б сплатити за Кредитним договором № 280952-01/2024 від 30.01.2024 року менше, ніж 15 237 грн. 50 коп., які є предметом позовних вимог, а відтак колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для зміни оскаржуваного рішення в частині позовних вимог, які випливають зі згаданого договору від 30.01.2024 року.

Як вбачається з умов Договору про споживчий кредит № 8292700 від 05.03.2024 року та додатку № 1 до нього, сума кредиту за даним договором складала 5 000 грн. строком на 345 днів (з 05.03.2024 року по 13.02.2025 року) (а.с. 47-53).
Предметом позовних вимог за Договором про споживчий кредит № 8292700 від 05.03.2024 року є (зокрема) 5 000 гривень заборгованості за основною сумою боргу та 17 085 грн. 00 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом: наведені позовні вимоги обґрунтовуються Витягом станом на 30.07.2024 року з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 30072024/2 від 30.07.2024 року (а.с. 58). Тобто, як вбачається з наведеного вище, станом на 30.07.2024 року основна сума боргу (5 000 грн. кредитних коштів) відповідачкою взагалі не погашалася (докази про протилежне відсутні).
Таким чином, за період з 05.03.2024 року по 30.07.2024 року кредитором застосовувалась процентна ставка у розмірі 2,5 % в день, яку кредитор мав право застосовувати (у відповідності, як до умов Кредитного договору, так і до вимог закону (пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») лише до 22 квітня 2024 року включно і сумарно розмір процентів за період з 05.03.2024 року по 22.04.2024 року становить 5 947 грн. 00 коп.

За період з 23 квітня 2024 року по 30 липня 2024 року включно (99 днів) кредитор у відповідності до вимог закону (пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») не мав права застосовувати процентну ставку у розмірі більшому, ніж 1,5 %:

1,5 % від 5 000 грн. 00 коп. = 75 грн. 00 коп. х 99 днів = 7 425 грн. 00 коп.

Загальний розмір процентів за період з 05.03.2024 року по 30.07.2024 року по Кредитному договору від 05.03.2024 року складає 13 372 грн. 00 коп. (5 947 грн. 00 коп. + 7 425 грн. 00 коп.), які і підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача, оскільки розрахунок заборгованості за процентами на суму 17 085 грн. 00 коп., яка є предметом позовних вимог, у матеріалах справи відсутній.

За наведених вище обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення слід змінити шляхом викладу перших 8 (восьми) абзаців його резолютивної частини у новій редакції.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1), і що суд апеляційної інстанції, у випадку зміни рішення або ухвалення нового, відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13).

Позивач за подачу позовної заяви сплатив 3 028 грн. 00 коп. судового збору (а.с. 1), а відповідачка за подачу апеляційної скарги – 3 633 грн. 60 коп судового збору (а.с. 163).

За результатами апеляційного розгляду справи колегія суддів прийшла до висновку про те, що до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає сумарно 73 100 грн. 76 коп. заборгованості за 4 (чотирма) кредитними договорами, що становить 93,59 % від заявлених позовних вимог у розмірі 78 103 грн. 76 коп.

93,59 % від 3 028 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви, становить 2 833 грн. 91 коп.

6,41 % (100 % - 93,59 %) від 3 633 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого відповідачкою за подання до суду апеляційної скарги, становить 232 грн. 91 коп.

Витрати на професійну правничу допомогу також належать до судових витрат (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України) і у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини 2 статті 141 ЦПК України).
З урахуванням наведеного вище, до стягнення з позивача на користь відповідачки підлягає також 641 грн. 00 коп. (6,41 % від 10 000 грн.) витрат відповідачки на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи.
Загалом до стягнення з позивача на користь відповідачки підлягає 873 грн. 91 коп. судових витрат (232 грн. 91 коп. судового збору + 641 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу).

Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Різниця між судовими витратами, які слід стягнути з відповідачки на користь позивача і навпаки, складає (2 833 грн. 91 коп. - 873 грн. 91 коп.) 1 960 грн. 00 коп.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.
Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено у 2026 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2026 року – 3 328 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідачки 78 103 грн. 76 коп. заборгованості за кредитними договорами.
Відтак, ціна позову у цій справі складає 78 103 грн. 76 коп., що станом на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328 грн. 00 коп. х 250 = 832 000, 00 грн).
Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 78 103 грн. 76 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Посікіри Романа Романовича, представника ОСОБА_2 , частково задовольнити.
Заочне рішення Личаківського районного суду міста Львова від 05 травня 2025 року змінити, виклавши перших 8 (вісім) абзаців його резолютивної частини у новій редакції, а саме:

«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 73 100 (сімдесят три тисячі сто) грн. 76 коп. заборгованості за кредитними договорами, з яких:
-за Договором про надання фінансового кредиту № 30843-12/2023 від 19.12.2023 року - у розмірі 31 188 грн. 00 коп., з яких: 
o10 848 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 
o20 340 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками;
-за Договором № 7490708 про надання споживчого кредиту від 19.01.2024 року - у розмірі 7 153 грн. 26 коп., з яких: 
o2 052 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 
o5 101 грн. 26 коп. - заборгованість за відсотками;
-за Договором про надання фінансового кредиту № 28092-01/2024 від 30.01.2024 року - у розмірі 15 237 грн. 50 коп., з яких: 
o5 300 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 
o9 937 грн. 50 коп. - заборгованість за відсотками;
-за Договором про споживчий кредит № 8292700 від 05.03.2024 року - у розмірі 19 522 грн. 00 коп., з яких: 
o5 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 
o13 372 грн. 00 коп. – заборгованість за процентами за користування кредитом, 
o1 150 грн. 00 коп. – заборгованість за комісією за надання кредиту.

В задоволенні решти позовних вимог – відмовити».

В решті заочне рішення Личаківського районного суду міста Львова від 05 травня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1 960 (одну тисячу дев`ятсот шістдесят) грн. 00 коп. в якості різниці судових витрат, які понесли сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 21 січня 2026 року.

Головуючий:      Цяцяк Р.П.

Судді:        Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.