ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/11673/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОК-АГРО» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОК-АГРО» (далі – ТОВ «Док-агро», товариство, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі – митний орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці № UA205140/2025/0002412/2 від 27.08.2025 про коригування митної вартості товарів; визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Волинської митниці №UA205140/2025/002262 від 27.08.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.08.2025 ТОВ «Док-агро» через декларанта ПП «ТРІАДА» було подано на Волинську митницю електронну митну декларацію, якій присвоєно номер 25UA205140052746U0 на товар «Карбонат динатрію важкий, (сода кальцинована), вага нетто-22500кг. (індивідуальна хімічна формула Na2CO3), CAS NO 497-19-8, з вмістом карбонату динатрію-99%, від відносна щільність: 2,53 г/см3, молярна маса: 105,99 г моль/1, точка плавлення: 851 гр. С, розчинність: розчинна у воді 106 г/л при 20гр.С, РН: 12 на 106 г/л при 25гр. С, зовнішній вигляд: білий гранулят твердий. Виробник: SOLVAY BULGARIA EAD, BG, торговельна марка- "SOLVAY"».
Позивачем до митного органу було пакет документів, який підтверджував митну вартість товару, однак відповідач вказав про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей та неможливість перевірити числовий розрахунок митної вартості.
Серед іншого Волинською митницею вказано про відсутність відомостей про ID ключ виконавця надавача платіжних послуг (банку), які свідчать про виконання операції за такою платіжною інструкцією.
Разом з тим, законодавством України не передбачено обов`язку суб`єкта ЗЕД надавати до митного органу платіжний документ з усіма технічними реквізитами, що використовуються виключно у внутрішньобанківських системах. Належним підтвердженням проведення операції є документ, сформований банком, що містить основні реквізити: дані платника та отримувача, суму, валюту, дату та підставу платежу. Усі ці відомості у наданому документі наявні. 
Крім цього, зазначений митницею реквізит (ID ключ виконавця надавача платіжних послуг) є технічним елементом внутрішньої системи банку та не обов`язково відображається у виписках чи платіжних документах, які надаються клієнтам для зовнішнього обігу. Його відсутність у паперовому чи електронному документі, виданому банком клієнту, не свідчить про відсутність чи неправомірність валютної операції, оскільки виконання платежу підтверджується самим фактом списання коштів з рахунку платника та зарахування їх на рахунок отримувача.
Також митний орган вказує, що з огляду на умови поставки FCA DEVNYA BG витрати на навантаження, вивантаження товару, пов`язані з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, повинен нести покупець. При цьому, вартість таких витрат не зазначена у графі 21 декларації митної вартості, що ймовірно свідчить про не включення таких витрат до заявленої митної вартості.
На переконання сторони позивача, умовами поставки визначено FCA Девня, Болгарія, тобто за місцем знаходження Продавця, що у свою чергу, підтверджує, що витрати, пов`язані з навантаженням товару на транспортний засіб на складі продавця, несе саме продавець. Отже, витрати, пов`язані з навантаженням товару у пункті відправлення, включаються до вартості товару, сплаченої продавцю, і, відповідно, вже враховані у ціні, що зазначена в інвойсі.
Митний орган вказав, що відповідно рахунка на оплату від 25.08.2025 № 2508/1663, договору про перевезення від 19.08.2025 №19/08 послугу з перевезення вантажу надав ОСОБА_1 , що суперечить перевізнику STM TRANS, зазначеному в автотранспортній накладній CMR від 21.08.2025 б/н. Участь третіх осіб у ланцюзі поставки товару на митну територію України може створювати додаткові витрати, обов`язок сплати комісійної винагороди, які за правилами частини десятої статті 58 Митного кодексу України (далі – МК України) можуть бути складовими митної вартості.
Позивач зазначає, що документи, які ним були надані до митного оформлення щодо транспортування товару пов`язані між собою, містять повну, вичерпну та достатню інформацію про вартість транспортування, маршрут перевезення, місце завантаження та розвантаження, дані вантажу та дані автотранспортного засобу дублюються у вищенаведених документах, не мають протиріч та розбіжностей, підтверджують саме перевезення товару, поданого до митного оформлення.
Наведені у спірному рішенні митного органу твердження ґрунтуються виключно на припущеннях, які не мають жодного фактичного чи документального підтвердження. В свою чергу, митний орган вкотре формулює свою позицію на надуманих припущеннях, без надання будь-яких об`єктивних доказів або документів, які б свідчили про наявність неврахованих витрат чи неправильне визначення митної вартості.
Щодо розподілу транспортних витрат зазначає, що порядок формування вартості транспортних послуг на території України та за її межами на законодавчому рівні не встановлений, а їхня вартість не може формуватися виключно з урахуванням одного критерію – відстані.
У даному випадку вартість транспортування товару є чітко визначеною і перевізник самостійно встановлює її розмір, виходячи із власних розрахунків та міркувань. Твердження Волинської митниці про те, що сума транспортних витрат є економічно необґрунтованою є її припущеннями, оскільки не ґрунтується на будь-яких достовірних та належних джерелах інформації.
Переконаний, що позивачем було надано відповідачу всі належним чином оформлені необхідні документи для здійснення розмитнення товару, а відтак застосовувати другорядний метод у митного органу взагалі не було жодних правових підстав. За таких обставин вважаємо, що правильність визначення товариством митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування першого методу не були обґрунтовані митним органом під час винесення спірного рішення, а тому висновки щодо документального не підтвердження декларантом митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.
Щодо митної декларації: №UA100070/2025/563136 від 25.08.2025 де вартість товару визначено на рівні – 0,432 дол. США/кг, та яка була використана відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення, зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зав`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення Волинською митницею використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а опирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.
У зв`язку із наведеними обставинами просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-14).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 61).
У відзиві на позовну заяву від 30.10.2025 представник відповідача заперечує проти позовних вимог, в обґрунтування своєї позиції вказує, що перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності:
- відповідно пункту 5.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 20.05.2024 № DOK-2024 умови оплати зазначаються в інвойсах (проформах) Продавця та / або Специфікаціях – Додатках до договору. В рахунку-фактурі від 21.08.2025 № 6111145804 зазначені умови оплати – передоплата. Банківський платіжний документ від 14.08.2025 б/н, наданий до митного оформлення, не відповідає нормам Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положенню про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, оскільки не містить відомостей про ID ключ виконавця надавача платіжних послуг (банку), які свідчать про виконання операції за такою платіжною інструкцією;
- з огляду на умови поставки FCA DEVNYA BG витрати на навантаження, вивантаження товару, пов`язані з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, повинен нести покупець. При цьому, вартість таких витрат не зазначена у графі 21 декларації митної вартості, що ймовірно свідчить про не включення таких витрат до заявленої митної вартості;
- відповідно рахунка на оплату від 25.08.2025 № 2508/1663, договору про перевезення від 19.08.2025 №19/08 послугу з перевезення вантажу надав ОСОБА_1 , що суперечить перевізнику STM TRANS, зазначеному в автотранспортній накладній CMR від 21.08,2025 б/н. Участь третіх осіб у ланцюзі поставки товару на митну територію України може створювати додаткові витрати, обов`язок сплати комісійної винагороди, які за правилами частини десятої статті 58 МК України можуть бути складовими митної вартості;
- згідно довідки про транспортні витрати від 25.08.2025 № 082073 вартість перевезення по маршруту Devnya (Болгарія)- п/п Порубне становлять 39 000,00 грн, протяжність маршруту (за даними мережі інтернет maps DELLA) – 650 км; транспортні витрати в перерахунку становлять 60 грн/км (39000/650). Згідно вищезазначеного документа вартість перевезення по маршруту п/п Порубне – смт.Локачі (Україна) становить 26 000,00 грн, відстань даного маршруту 400 км, що становить 65 грн/км (26000/400). Таким чином, вартість перевезення товару за межами митної території України менша, в порівнянні з вартістю перевезення по території України, що ставить під сумнів достовірність розподілу транспортних витрат, враховуючи вищу вартість паливно-мастильних, інших експлуатаційних матеріалів.
Декларант надав додаткові документи: виписку по рахунку від 14.08.2025 та лист заперечення ТОВ «Док-агро» від 27.08.2025 №27/08. Листом б/н від 27.08.2025 декларант повідомив про подані документи та відсутність інших витребовуваних митницею документів.
Декларантом документально не підтверджено розбіжність щодо заниження транспортних витрат до кордону України, витрат на навантажування, розвантажування товару.
Отже, декларантом не забезпечено надання відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 МК України достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
У зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а та методу 2б з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в та методу 2г з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості для митного органу та декларанта, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно статті 64 МК України та у відповідності до наказу ДМСУ № 476 від 01.07.2021 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо посадових осіб митних органів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначенням митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби. 
Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей товарів, митне оформлення яких вже завершено та інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме на рівні – 0,432 дол.США/кг за ЕМД №UA100070/2025/563136 від 25.08.2025 (відповідно курсу валют на день подання декларації 0,3733 Євро/кг). Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товару «сода кальцинована… Виробник: SOLVAY BULGARIA EAD, BG, торговельна марка- "SOLVAY", з урахуванням обсягу ввезеної партії 22500кг, умов поставки FCA та зовнішньоекономічного договору (контракту), стороною якого є виробник товару.
З урахуванням наведеного уважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару є такими, що відповідають вимогам митного законодавства, а тому є законними та обґрунтованими (арк. спр. 64-72).
У відповіді на відзив від 31.10.2025 представник позивача підтримав позицію, викладену в позову та додав, що задекларовані транспортні витрати товариством були прийняті Волинською митницею та включені до митної вартості товару, який було випущено у вільний обіг, що підтверджує достовірність поданих позивачем документів і спростовує доводи відповідача (арк. спр. 106-110).
Представником відповідача 17.11.2025 подано додаткові пояснення, у яких просила у задоволені адміністративного позову відмовити (арк. спр. 115-116).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за позовом ТОВ «Док-агро» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень за участі представника відповідача (арк. спр. 124).
Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до суду не надходило.
Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
У відповідності до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у ТОВ «Док-агро» наявні такі види економічної діяльності (КВЕД) як: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний); 01.62 Допоміжна діяльність у тваринництві; 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 21.20 Виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах; 75.00 Ветеринарна діяльність; 45.19 Торгівля іншими автотранспортними засобами (арк. спр. 16-18).
Між ТОВ «Док-агро» (покупець) та Solvay Bulgaria EAD (продавець) 20.05.2024 було укладено зовнішньоекономічний договір №DOK-2024 (арк. спр. 34-37).
Відповідно до пункту 1.1. Договору продавець продає, а покупець купує товар у кількості, згідно з цінами та умовами, які вказані в даному Договорі. 
Пунктом 5.1. Договору зазначено, що для замовлення товару покупець відправляє продавцю замовлення, вказуючи асортимент товару та його кількість, бажаний строк поставки згідно з умовами цього договору. Згідно з замовлення покупця продавець випускає підтвердження замовлення.
Згідно із пунктом 5.2 Договору, дійсні умови оплати зазначаються в інвойсах (проформах) продавця та/або специфікаціях – додатках до договору.
Поставка товару може здійснюватися окремими партіями. Продавець зберігає право власності на товар до моменту переходу ризиків згідно обраному базису поставки ІНКОТЕРМС 2020, включаючи доповнення та додаткові угоди, які є дійсними протягом дії Договору або доповнень до нього. Строки та умови поставки товару зазначаються в проформах та інвойсах продавця та / або в специфікаціях – додатках до цього договору (розділ 7 Договору).
З метою здійснення господарської операції між покупцем та продавцем було укладено специфікацію №6 від 05.08.2025 щодо продажу Соди кальцинованої важкої / карбонату натрію важкого в якій було визначено кількість 450,00 тон за ціною 230,00 Євро / тонна, загальною вартість 103 500,00 Євро. Умови поставки – FCA Девня, Болгарія, згідно Інкотермс 2020 (арк. спр. 43).
Згідно проформи інвойсу №77125060 від 12.08.2025 сторонами узгоджено поставку 22 500 кг товару на загальну суму 5 175,00 Євро (арк. спр. 41).
В порядку електронного декларування позивач подав через декларанта ПП «ТРІАДА» митну декларацію № 25UA205140052746U0 від 25.08.2025 на товар: «1.Карбонат динатрію важкий,(сода кальцинована),вага нетто-22500кг.(індивідуальна хімічна формула Na2CO3),CAS No 497-19-8, з вмістом карбонату динатрію-99%, відносна щільність: 2,53 г/см3, молярна маса: 105,99 г моль/1, точка плавлення: 851гр.C, розчинність: розчинна у воді 106 г/л при 20гр.C, PH: 12 на 106 г/л при 25гр.C, зовнішній вигляд: білий гранулят твердий.Призначений для промислового виробництва. Упаковка в 18 поліпропіленовий мішокі вагою по 1250кг кожний Виробник: SOLVAY BULGARIA EAD, BG, торговельна марка- "SOLVAY".» (арк. спр 38).
На підтвердження заявленої митної вартості товару подано наступні документи, визначені в графі 44 МД, згідно Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», а саме: митна декларація 25UA205140052746U0 від 25.08.2025 (арк. спр. 38); зовнішньоекономічний договір (контракт) №DOK-2024 від 20.05.2024 (арк. спр. 34-37); специфікація - додаток №6 видана 05.08.2025 до контракту №DOK-2024 від 20.05.2024 (арк. спр. 43); проформа інвойс №77125060 від 12.08.2025 (арк. спр. 41); комерційний інвойс №6111145804 від 21.08.2025 (зворот арк. спр. 96-97); банківський платіжний документ у формі swift №300026550.140825 від 14.08. (арк. спр. 19); заявка перевезення вантажів №19/08 від 19.08.2025 (арк. спр. 46); довідка про транспортні витрати №082073 від 25.08.2025 (арк. спр. 45); рахунок на оплату №2508/1663 від 25.08.2025 (арк. спр. 47); міжнародна товарно-транспортна накладна CMR б/н від 21.08.2025 (арк. спр. 44).
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності:
- відповідно пункту 5.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 20.05.2024 № DOK-2024 умови оплати зазначаються в інвойсах (проформах) Продавця та / або Специфікаціях – Додатках до договору. В рахунку-фактурі від 21.08.2025 № 6111145804 зазначені умови оплати – передоплата. Банківський платіжний документ від 14.08.2025 б/н, наданий до митного оформлення, не відповідає нормам Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положенню про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, оскільки не містить відомостей про ID ключ виконавця надавача платіжних послуг (банку), які свідчать про виконання операції за такою платіжною інструкцією;
- з огляду на умови поставки FCA DEVNYA BG витрати на навантаження, вивантаження товару, пов`язані з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, повинен нести покупець. При цьому, вартість таких витрат не зазначена у графі 21 декларації митної вартості, що ймовірно свідчить про не включення таких витрат до заявленої митної вартості;
- відповідно рахунка на оплату від 25.08.2025 № 2508/1663, договору про перевезення від 19.08.2025 №19/08 послугу з перевезення вантажу надав ОСОБА_1 , що суперечить перевізнику STM TRANS, зазначеному в автотранспортній накладній CMR від 21.08,2025 б/н. Участь третіх осіб у ланцюзі поставки товару на митну територію України може створювати додаткові витрати, обов`язок сплати комісійної винагороди, які за правилами частини десятої статті 58 МК України можуть бути складовими митної вартості;
- згідно довідки про транспортні витрати від 25.08.2025 № 082073 вартість перевезення по маршруту Devnya (Болгарія)- п/п Порубне становлять 39 000,00 грн, протяжність маршруту (за даними мережі інтернет maps DELLA) – 650 км; транспортні витрати в перерахунку становлять 60 грн/км (39000/650). Згідно вищезазначеного документа вартість перевезення по маршруту п/п Порубне – смт.Локачі (Україна) становить 26 000,00 грн, відстань даного маршруту 400 км, що становить 65 грн/км (26000/400). Таким чином, вартість перевезення товару за межами митної території України менша, в порівнянні з вартістю перевезення по території України, що ставить під сумнів достовірність розподілу транспортних витрат, враховуючи вищу вартість паливно-мастильних, інших експлуатаційних матеріалів.
Згідно статті 53 та статті 54 МК України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) банківський платіжний документ, що стосуються оцінюваного товару; 3) висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) транспортні (перевізні) документи; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. 6) якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Декларант надав додаткові документи: виписку по рахунку від 14.08.2025 та лист заперечення ТОВ «Док-агро» від 27.08.2025 №27/08 (арк. спр. 20, 22). Листом б/н від 27.08.2025 декларант повідомив про подані документи та відсутність інших витребовуваних митницею документів. (арк. спр. 88).
Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, тому відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002262 (арк. спр. 32) та рішення про коригування митної вартості товарів від 27.08.2025 №UA205140/2025/000241/2 (арк. спр. 42), в якому митну вартість товару визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби. Митницею за основу для коригування митної вартості взято фактурну вартість ідентичних товарів, а саме: товар на рівні – 0,432 дол. США/кг за ЕМД №UA100070/2025/563136 від 25.08.2025 (відповідно курсу валют на день подання декларації 0,3733Євро/кг).Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товару «сода кальцинована… Виробник: SOLVAY BULGARIA EAD, BG, торговельна марка- "SOLVAY", з урахуванням обсягу ввезеної партії 22500кг, умов поставки FCA та зовнішньоекономічного договору (контракту), стороною якого є виробник товару.
В подальшому, товар було випущено у вільний обіг за МД 25UA205140053369U0 від 27.08.2025 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України (арк. спр. 39).
Уважаючи таке рішення відповідача про коригування митної вартості та винесення картки відмови протиправними, позивач звернувся з позовом до суду про їх оскарження.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно із частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту) та щодо суми транспортних витрат.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно із переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Перевіряючи обґрунтованість сумнівів митного органу щодо заявленої декларантом митної вартості товару, судом встановлено, що між ТОВ «Док-агро» (покупець) та Solvay Bulgaria EAD (продавець) 20.05.2024 було укладено зовнішньоекономічний договір №DOK-2024 (арк. спр. 34-37).
Відповідно до пункту 1.1. Договору продавець продає, а покупець купує товар у кількості, згідно з цінами та умовами, які вказані в даному Договорі. 
Пунктом 5.1. Договору зазначено, що для замовлення товару покупець відправляє продавцю замовлення, вказуючи асортимент товару та його кількість, бажаний строк поставки згідно з умовами цього договору. Згідно з замовлення покупця продавець випускає підтвердження замовлення.
Згідно із пунктом 5.2 Договору, дійсні умови оплати зазначаються в інвойсах (проформах) продавця та/або специфікаціях – додатках до договору.
Поставка товару може здійснюватися окремими партіями. Продавець зберігає право власності на товар до моменту переходу ризиків згідно обраному базису поставки ІНКОТЕРМС 2020, включаючи доповнення та додаткові угоди, які є дійсними протягом дії Договору або доповнень до нього. Строки та умови поставки товару зазначаються в проформах та інвойсах продавця та / або в специфікаціях – додатках до цього договору (розділ 7 Договору).
З метою здійснення господарської операції між покупцем та продавцем було укладено специфікацію №6 від 05.08.2025 щодо продажу Соди кальцинованої важкої / карбонату натрію важкого в якій було визначено кількість 450,00 тон за ціною 230,00 Євро / тонна, загальною вартість 103 500,00 Євро. Умови поставки – FCA Девня, Болгарія, згідно Інкотермс 2020 (арк. спр. 43).
Згідно рахунку-фактури (інвойсу) №6111145804 від 21.08.2025 сторонами узгоджено поставку 22 500 кг товару на загальну суму 5 175,00 Євро (арк. спр. 33), який було сплачено 1408.2025, що підтверджується випискою порахунку та swift-переказом №300026550.140825 (арк. спр. 19-20).
Однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішення слугувало те, що відповідно пункту 5.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 20.05.2024 № DOK-2024 умови оплати зазначаються в інвойсах (проформах) Продавця та / або Специфікаціях – Додатках до договору. В рахунку-фактурі від 21.08.2025 № 6111145804 зазначені умови оплати – передоплата. Банківський платіжний документ від 14.08.2025 б/н, наданий до митного оформлення, не відповідає нормам Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положенню про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, оскільки не містить відомостей про ID ключ виконавця надавача платіжних послуг (банку), які свідчать про виконання операції за такою платіжною інструкцією.
Відповідно до приписів частин другої шостої статті 40 Закону України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021 № 1591-IX (далі – Закон № 1591-IX) платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Зазначена ініціатором у платіжній інструкції інформація має передаватися без змін незалежно від залучення до виконання платіжної операції надавачів платіжних послуг, задіяних як посередники, комерційні агенти, чи використання платіжних систем. Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію або відмовляє у її прийнятті в порядку, визначеному цим Законом. Платіжна інструкція може бути відкликана в порядку, визначеному цим Законом. Надавач платіжних послуг зобов`язаний забезпечити фіксування в операційно-обліковій системі дати і часу надходження платіжної інструкції, прийняття її до виконання (або відмови в її прийнятті), виконання платіжної інструкції.
Частиною другою статті 47 Закону № 1591-IX встановлено, що у разі зазначення платником у платіжній інструкції дати валютування надавач платіжних послуг платника зобов`язаний забезпечити зарахування суми коштів за платіжною операцією на рахунок надавача платіжних послуг отримувача протягом операційного дня в зазначену дату валютування. До настання дати валютування сума платіжної операції обліковується на рахунку надавача платіжних послуг платника.
За приписами частини першої статті 48 Закону № 1591-IX надавачі платіжних послуг зобов`язані забезпечити виконання платіжної операції в повній сумі, зазначеній у платіжній інструкції, якщо інше не визначено цим Законом або договором між надавачем платіжної послуги та користувачем.
Надана позивачем митному органу та суду swift-переказ від 14.08.2025 №300026550.140825 містить відтиск печатки банку, у ній наявна вся необхідна інформація для здійснення перерахунку коштів, в тому числі є покликання на дату та номер контракту від 20.05.2024 DOK-2024 та інвойс №77125060 від 12.08.2025 (арк. спр. 19).
Також суд враховує, що позивачем до своїх заперечень від 27.08.2025 №27/08 було долучено виписку по рахунку в АТ «УКРЕКСІМБАНК» станом на 14.08.2025 (арк. спр. 20) та, в подальшому, дане зауваження митного органу фактично відпало.
Волинською митницею в оскаржуваному рішенні зазначено, що з огляду на умови поставки FCA DEVNYA BG витрати на навантаження, вивантаження товару, пов`язані з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, повинен нести покупець. При цьому, вартість таких витрат не зазначена у графі 21 декларації митної вартості, що ймовірно свідчить про не включення таких витрат до заявленої митної вартості.
Суд зазначає, що відповідно до специфікації – додаток №6 від 05.08.2025, поставка товару здійснюється на умовах FCA Девня, Болгарія відповідно до Інкотермс 2020 (арк. спр. 43).
За умовами поставки FCA (Free Carrier) / Франко-перевізник (згідно з правилами Інкотермс) продавець зобов`язаний доставити товар до місця приймання його перевізником, визначеного умовами договору. Оплата експортних мит покладається на постачальника.
Відповідно до умов поставки (FCA) продавець зобов`язується передати покупцеві вантаж, який пройшов митне очищення, у визначене місце поставки. Момент переходу ризиків та витрат від продавця до покупця залежить від обраного місця поставки. До цього моменту продавець несе повну відповідальність за товар та зобов`язаний сплатити всі витрати, пов`язані з його доставкою, включаючи експортні платежі. Забезпечення відповідного маркування, пакування та оформлення супровідних документів також покладається на продавця.
За умовами FCA продавець передає митно очищений товар перевізнику, зазначеному покупцем, у погодженому місці. Вибір цього місця визначає розподіл обов`язків щодо навантаження та розвантаження товару. Якщо поставка здійснюється з території продавця (наприклад, зі складу), обов`язок з навантаження товару покладається на продавця. Якщо ж передача здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за навантаження товару на транспортний засіб покупця, але зобов`язаний за власний рахунок доставити товар до визначеної точки поставки.
Як встановлено зовнішньоекономічним контрактом та підтверджено документами, поданими декларантом для митного оформлення, поставка здійснюється на умовах FCA Девня, Болгарія. Оскільки відвантаження товару відбувалося зі складського приміщення продавця, витрати за навантажувальні роботи покладаються на нього. Таким чином, відповідні витрати включені до фактурної вартості товару та не становлять окрему складову митної вартості.
Розвантажувальні роботи проводяться на митній території України, що унеможливлює віднесення таких витрат до митної вартості товару.
Відповідач також зауважив, що відповідно рахунка на оплату від 25.08.2025 № 2508/1663, договору про перевезення від 19.08.2025 №19/08 послугу з перевезення вантажу надав ОСОБА_1 , що суперечить перевізнику STM TRANS, зазначеному в автотранспортній накладній CMR від 21.08,2025 б/н. Участь третіх осіб у ланцюзі поставки товару на митну територію України може створювати додаткові витрати, обов`язок сплати комісійної винагороди, які за правилами частини десятої статті 58 МК України можуть бути складовими митної вартості.
Отож, як видно з матеріалів справи, у графі 16 автотранспортної накладної №б/н від 21.08.2025 (арк. спр. 44), яка надавалася декларантом під час митного оформлення, містилась інформація про перевізника STM TRANS, а тому суд розділяє думку відповідача, що наведене суперечить інформації, зазначеній у рахунку на оплату від 25.08.2025 № 2508/166 та договору про перевезення від 19.08.2025 №19/08, згідно яких послугу з перевезення вантажу надав ОСОБА_1 , а тому така розбіжність обґрунтовано призвела до сумніву митниці в частині впливу третіх осіб на формування ціни товару, включаючи перевезення, що призводить до обґрунтованих сумнівів у частині підтвердження витрат на транспортування, які є однією зі складових митної вартості.
З умовами заявки перевезення вантажів №19/08 від 19.08.2025, ФОП ОСОБА_1 є лише експедитором, який надає автомобіль на завантаження в технічному справному стані та зобов`язується здійснювати перевезення вантажу. Як зазначає сторона позивача, він також має право укладати договори й угоди із транспортними компаніями для виконання зобов`язань.
Згідно статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» у плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.
Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.
Таким чином, належним підтвердженням суми оплати за транспортування товару у разі залучення сторонніх організацій є рахунки таких фактичних перевізників. Отже, у спірному випадку залишається непідтвердженою така складова митної вартості, як транспортні витрати.
Дана позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 22.12.2020 у справі №810/2463/17.
Окрім того, в рішенні Волинської митниці №UA205140/2025/000241/2 від 27.08.2025 зазначено, що згідно довідки про транспортні витрати від 25.08.2025 № 082073 вартість перевезення по маршруту Devnya (Болгарія) - п/п Порубне становлять 39 000,00 грн, протяжність маршруту (за даними мережі інтернет maps DELLA) – 650 км; транспортні витрати в перерахунку становлять 60 грн/км (39000/650). Згідно вищезазначеного документа вартість перевезення по маршруту п/п Порубне – смт.Локачі (Україна) становить 26 000,00 грн, відстань даного маршруту 400 км, що становить 65 грн/км (26000/400). Таким чином, вартість перевезення товару за межами митної території України менша, в порівнянні з вартістю перевезення по території України, що ставить під сумнів достовірність розподілу транспортних витрат, враховуючи вищу вартість паливно-мастильних, інших експлуатаційних матеріалів.
Матеріали справи підтверджують, що витрати на перевезення товару з міста Девня (Болгарія) до селища Локачі (Україна) поніс позивач ТОВ «Док-агро» що підтверджується заявкою на перевезення вантажів №19/08 від 19.08.2025, довідкою про транспортні витрати №082076 від 25.08.2025 та рахунком на оплату №2508/1663 від 25.08.2025 (арк. спр. 45-47), які були надані декларантом відповідачу при митному оформленні товару.
Згідно документів на транспортування, наданих перевізником, вартість перевезення по маршруту Девня (Болгарія) п/п Порубне становить 39 000,00 грн, а вартість перевезення від п/п Порубне до селища Локачі (Україна) 26 000,00 грн, що підтверджує сумніви митниці про непропорційність розподіленням транспортних витрат.
Суттєва різниця у ціні послуг перевізника на відрізках маршруту транспортування товару до митного кордону України і від митного кордону України до пункту призначення позивачем будь-якими доказами, які б підтверджували її об`єктивність та спростовували сумніви митного органу, жодними доказами обґрунтована декларантом не була.
В силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд уважає за можливе врахувати висновки Верховного суду, що містяться у постанові від 27.08.2019 у справі №440/3790/18, на які звертає увагу апелянт, відповідно до яких оскільки вартість перевезення товару до митного кордону України є складовою задекларованої митної вартості товару, а наданий позивачем для митного оформлення рахунок на оплату послуг перевезення свідчив про суттєву різницю в ціні цих послуг на відрізках маршруту транспортування товару до митного кордону України і від митного кордону України до пункту призначення, яка нічим не пояснювалася, зокрема і відстанню на цих відрізках маршруту, митниця правомірно витребувала у позивача додаткові документи, які б підтвердили числові значення складових митної вартості. З огляду на те, що позивач не надав такі документи, митниця відповідно до положень частини першої статті 55 МК України мала право прийняти рішення про коригування митної вартості товару.
Наведене також узгоджується із постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі №140/6753/24.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 19.02.2019 у справі №804/1316/16, від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 06.05.2020 у справі №140/1713/19, від 25.11.2020 у справі №1.380.2019.001657, від 15.04.2021 у справі №804/14964/15 від 30.04.2025 у справі № 140/4486/24) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковим, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти подальших дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість (постанова Верховного Суду від 20.03.2020 у справі №480/4423/18).
Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної, зокрема в постановах від 14.07.2020 у справі №809/1557/17, від 10.06.2020 у справі №1.380.2019.004752, від 28.09.2020 у справі №520/2133/19, від 10.04.2020 у справі №822/2806/15, наявність розбіжностей в документах, що підтверджують митну вартість є підставою для коригування додаткових документів та у разі їх ненадання - коригування митним органом митної вартості.
Запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару.
Відповідно, з огляду на наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару за першим методом, у відповідача були правові підстави витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару.
Тобто, за результатами опрацювання документів, долучених до митної декларації, відповідно до положень статей 53, 54, 368 МК України, декларанту направлено письмову вимогу про необхідність подання додаткових документів, визначивши їх чіткий перелік, однак на вимогу митного органу належних документів декларантом не надано.
Слід зазначити, що саме позивач на стадії декларування товару (подання декларації та інших документів) зобов`язаний довести та надати докази (відповідні документи) того, що має право декларувати товари за самостійно обраним методом, і лише у разі надання таких документів, контролюючий орган за наявності у нього сумнівів може витребувати додаткові документи, що передбачені частиною третьою статті 53 МК України.
При цьому, за змістом пункту 2 частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2023 у справі №817/2467/16.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості слідує, що їх прийняттю передувало проведення митним органом консультації з декларантом згідно з статтею 57 МК України. Митницею вказано на неможливість застосування методу визначення митної вартості, а саме методу 2а (статті 59 МК України) та методу 2б (статті 60 МК України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта.
Згідно статті 68 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Частиною другою статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження чи довільній або фіктивній вартості.
Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.
Відповідно до примітки 4 до пункту 2 статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, формулювання підпунктів «а» і «b» дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.
Вартість ввезеного позивачем товару ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар на рівні – 0,432 дол.США/кг за ЕМД №UA100070/2025/563136 від 25.08.2025 (відповідно курсу валют на день подання декларації 0,3733Євро/кг).Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товару «сода кальцинована… Виробник: SOLVAY BULGARIA EAD, BG, торговельна марка- "SOLVAY", з урахуванням обсягу ввезеної партії 22500кг, умов поставки FCA та зовнішньоекономічного договору (контракту), стороною якого є виробник товару (зворот арк. спр. 84); 
Судом встановлено, що декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно МД №25UA205140053369U0 від 27.08.2025 (арк. спр. 39) з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Згідно наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Схожа позиція викладена також в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2025 у справі №140/4486/24.
Відповідно до частини четвертої статті 57 МК України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Проведення такої консультації підтверджується відповідним записом в оскаржуваному рішенні та повідомленням декларанта про її проведення (зворот арк. спр. 85).
Отже в ході проведення консультацій декларанту пропонується у разі наявності цінової інформації для застосування методів визначення митної вартості на підставі положень 59-63 МК України повідомити про це митний орган для розгляду питання про можливість її використання при оцінці імпортованого товару. На переконання суду, така інформація декларантом надана не була, зворотного стороною позивача не доведено. Тому суд уважає посилання Волинської митниці на МД №UA100070/2025/563136 від 25.08.2025 є доцільним.
Суд уважає, що митний орган навів достатнє обґрунтування причин, за наявності яких митниця не могла визнати заявлену декларантом митну вартість; у них вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості, зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом.
Враховуючи вищевикладене, підставою прийняття рішень про коригування митної вартості товару №UA100070/2025/563136 від 25.08.2025 стало виявлення у поданих до митного контролю та оформлення документах розбіжностей, які безпосередньо впливали на можливість визнання заявленої за першим методом митної вартості, а також не усунення в подальшому вказаних розбіжностей декларантом. За наведених умов митниця зобов`язана самостійно здійснювати визначення митної вартості шляхом її коригування із застосуванням методів, визначених МК України, а, відтак, оскаржуване рішення винесене митним органом правомірно.
Суд погоджується із позицією відповідача, що декларантом не надано в повному обсязі витребувані документи для підтвердження заявленої митної вартості, а також додатково надані документи не спростовують встановлені Волинською митницею розбіжності, які впливають на заявлену ТОВ «Док-агро» митну вартість товару.
З огляду на встановлені судом обставини справи, оскільки надані митному органу документи не містили достатніх даних для визначення заявленої митної вартості, митним органом обґрунтовано прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару.
Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).
Також згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд враховує і позицію Європейського суду з прав людини у справі «Голдер проти Сполученого Королівства», згідно з якою саме «небезпідставність» доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.
Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести «небезпідставність» своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.
Як вже зазначалось судом вище, відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.
Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОК-АГРО» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя В.І. Смокович