П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/23112/24	
Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Бітова А.І., 
Шевчук О.А. 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025р. про повернення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду без розгляду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію, стягнення відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ДКС України щодо не нарахування та невиплати компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу, за виконавчими листами №420/80/22, виданими Одеським окружним адміністративним судом 22 лютого 2024р., про стягнення з Державного агентства меліорації та рибного господарства України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 4 грудня 2021р. по 22 серпня 2023р. включно у розмірі 126 569,53грн., з відрахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів; про стягнення з Державного агентства меліорації та рибного господарства України на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з 17 червня 2021р. по 3 грудня 2021р. включно у розмірі 33 286,35грн., з відрахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів; про стягнення з Державного агентства меліорації та рибного господарства України на користь ОСОБА_1 на відшкодування заподіяної моральної шкоди 6 000грн.; 
- зобов`язати ДКС України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, за виконавчими листами №420/80/22, виданими Одеським окружним адміністративним судом 22 лютого 2024р., про стягнення з Державного агентства меліорації та рибного господарства України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 4 грудня 2021р. по 22 серпня 2023р. включно у розмірі 126 569,53грн., з відрахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів; про стягнення з Державного агентства меліорації та рибного господарства України на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з 17 червня 2021р. по 3 грудня 2021р. включно у розмірі 33 286,35грн., з відрахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів; про стягнення з Державного агентства меліорації та рибного господарства України на користь ОСОБА_1 на відшкодування заподіяної моральної шкоди 6 000грн.;
- стягнути з ДКС України на користь ОСОБА_1 на відшкодування заподіяної моральної шкоди 2 000грн.. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ДКС України щодо не нарахування та невиплати компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу, за виконавчими листами № 420/80/22, виданими Одеським окружним адміністративним судом 22 лютого 2024р..
Зобов`язано ДКС України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, за виконавчими листами №420/80/22, виданими Одеським окружним адміністративним судом 22 лютого 2024р..
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2025р. рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024р. залишено без змін.
В подальшому, 15.09.2025р. через канцелярію суду першої інстанції від позивача надійшла заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду, в якій він просив:
- постановити окрему ухвалу, якою визнати протиправною бездіяльність, вчинену Державною казначейською службою України на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 420/23112/24 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, за виконавчими листами № 420/80/22, виданими Одеським окружним адміністративним судом 22 лютого 2024 року, що є порушенням статей 129, 129-1 Конституції України, статей 14, 370 КАС України та статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;
- повідомити Державну казначейську службу України про необхідність вжиття заходів щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 420/23112/24 з урахуванням окремої ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року та з урахуванням висновків суду у даній справі;
- встановити Державній казначейській службі України строк для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню статей 129, 129-1 Конституції України, статей 14, 370 КАС України та статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо обов`язковості судових рішень, шляхом надання до суду доказів на підтвердження здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, за виконавчими листами № 420/80/22, виданими Одеським окружним адміністративним судом 22 лютого 2024 року;
- довести до відома Міністерства фінансів України про ухилення Державної казначейської служби України від здійснення повноважень по виконанню рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 420/23112/24 щодо зобов`язання Державної казначейської служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, за виконавчими листами № 420/80/22, виданими Одеським окружним адміністративним судом 22 лютого 2024 року;
- надати доручення секретарю судового засідання про необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 , Голови Державної казначейської служби України.
В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що 10 вересня 2025р. представником відповідача Пальчиком В.О. до Одеського окружного адміністративного суду подано заяву про виконання окремої ухвали у справі №420/23112/24 (реєстраційний вхідний №ЕС94268/25), зі змісту якої та доданих до неї копій документів вбачається виконання відповідачем рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024р. лише в частині нарахування позивачу компенсації в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу за весь час прострочення, за виконавчими листами №420/80/22, виданими Одеським окружним адміністративним судом 22 лютого 2024р.. При цьому, всупереч рішення суду від 27 грудня 2024р., зазначена компенсація нарахована відповідачем без урахування встановленого індексу інфляції. Аргументи відповідача щодо неможливості нарахування компенсації з урахуванням встановленого індексу інфляції фактично зводяться до надуманих тверджень про відсутність законодавчих підстав. Таким чином, позивач наголосив, що враховуючи протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у відсутності вжиття з боку останнього у повній мірі заходів, направлених на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024р. у відповідності до його резолютивної частини, з урахуванням окремої ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 6 серпня 2025р., вбачаються обґрунтовані підстави для задоволення дійсної заяви та постановлення окремої ухвали.
Так, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025р. заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДКСУ про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію, стягнення відшкодування моральної шкоди – повернуто заявнику без розгляду.
Не погодившись із даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити дану справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування ухвали суду, з прийняттям нової постанови про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.
Відповідно до п.4 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Приймаючи ухвалу про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, суд першої інстанції виходив з того, що позивач повторно звернувся із заявою щодо винесення окремої ухвали, яке вже було вирішено судом ухвалою від 6.08.2025р., а тому заява позивача від 15.09.2025р. є такою, що є безпідставно поданою та підлягає поверненню.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку чим допустив порушення норм процесуального права, а тому апеляційний суд на підставі ст.320 КАС України, скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Положеннями ст. 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013р., зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).
Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004р. вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Відповідно до ч.2-3 ст.14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Згідно ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, у відповідності до зазначених правових норм, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.12.2024р., яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання на всій території України.
Вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, зокрема щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, врегульовано ст.383 КАС України.
Так, положеннями ч.1 – 4 ст.383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. У такій заяві зазначаються: 
1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 
2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 
3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 
4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 
5) номер адміністративної справи; 
6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 
7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 
9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 
10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються. 
Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. 
Разом з тим згідно ч.5 ст.383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви. 
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена. 
Тобто зазначеною процесуальною нормою встановлено виключно дві самостійні підстави повернення заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України: 
- невідповідність заяви вимогам ст.383 КАС України; 
- відсутність реєстрації електронного кабінету заявником, який згідно ч.6 ст.18 КАС України зобов`язаний його зареєструвати. 
При цьому, інших підстав для повернення заяви, поданої в порядку ст.383 КАС України, вказаними процесуальними нормами не передбачено. 
Норми ст.383 КАС України є спеціальними по відношенню до норм ст.167 КАС України та мають перевагу в застосуванні при розгляді заяв, поданих в порядку ст.383 КАС України. 
У відповідності до ч.6 ст.383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.294 цього Кодексу. 
За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу. 
Поряд з цим, процесуальний закон не містить будь-яких застережень щодо обмеження позивача, на користь якого ухвалено рішення суду, у праві повторно звернутися із заявою в порядку ст.383 КАС України та відповідно суд – розглянути та задовольнити таку заяву у разі продовження вчинення відповідачем протиправної бездіяльності щодо невиконання рішення суду та за відсутності з боку відповідача належного реагування на попередню окрему ухвалу.
Як вбачається із матеріалів справи, що приймаючи оскаржувану ухвалу від 13.10.2025р., суд першої інстанції послався на безпідставність подання позивачем нової заяви, з огляду на вирішення питання щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача на виконання судового рішення та винесення окремої ухвали у даній справі ухвалою суду від 6 серпня 2025р.. 
Проте, судова колегія вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою наведені позивачем у заяві обставини подальшого вчинення відповідачем протиправної бездіяльності щодо невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.12.2024р., тобто вже після постановлення окремої ухвали від 6 серпня 2025р., зокрема безпідставне ненарахування компенсації в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, за виконавчими листами №420/80/22, виданими Одеським окружним адміністративним судом 22.02.2024р.. 
Відтак, судова колегія вважає, що суд першої інстанцій не з`ясував, що звернення із новою заявою в порядку ст.383 КАС України зумовлено новими обставинами невиконання відповідачем рішення суду від 27.12.2024р., які випливають зі змісту поданої 10 вересня 2025р. представником відповідача Пальчиком В О. заяви про виконання окремої ухвали у справі №420/23112/24 та доданих до неї копій документів, які не були предметом дослідження при постановленні окремої ухвали від 6 серпня 2025р.. 
Окрім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що у новій заяві в порядку ст.383 КАС України позивачем порушено інші питання, які не порушувались у попередній заяві, поданій 21 червня 2025р..
Так, у заяві від 21 червня 2025р. позивач виклав наступні прохання: 
- постановити окрему ухвалу, якою визнати протиправною бездіяльність, вчинену Державною казначейською службою України на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 420/23112/24 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсації в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, за виконавчими листами № 420/80/22, виданими Одеським окружним адміністративним судом 22 лютого 2024 року; 
- встановити Державній казначейській службі України строк для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, шляхом надання до суду доказів на підтвердження здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсації в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, за виконавчими листами № 420/80/22, виданими Одеським окружним адміністративним судом 22 лютого 2024 року; 
- направити окрему ухвалу до Державної казначейської служби України (адреса: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6) та Міністерства фінансів України (адреса: 04071, м. Київ, вул. Межигірська, буд. 11) для реагування та вжиття заходів щодо усунення порушень, встановлених судом, а також причин та умов, що сприяли таким порушенням, здійснення контролю за її виконанням та притягнення до відповідальності винних осіб. 
При цьому, у заяві від 14.09.2025р. позивач просив суд про наступне: 
- постановити окрему ухвалу, якою визнати протиправною бездіяльність, вчинену Державною казначейською службою України на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 420/23112/24 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, за виконавчими листами № 420/80/22, виданими Одеським окружним адміністративним судом 22 лютого 2024 року, що є порушенням статей 129, 129-1 Конституції України, статей 14, 370 КАС України та статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; 
- повідомити Державну казначейську службу України про необхідність вжиття заходів щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 420/23112/24 з урахуванням окремої ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року та з урахуванням висновків суду у даній справі; 
- встановити Державній казначейській службі України строк для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню статей 129, 129-1 Конституції України, статей 14, 370 КАС України та статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо обов`язковості судових рішень, шляхом надання до суду доказів на підтвердження здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, за виконавчими листами № 420/80/22, виданими Одеським окружним адміністративним судом 22 лютого 2024 року; 
- довести до відома Міністерства фінансів України про ухилення Державної казначейської служби України від здійснення повноважень по виконанню рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 420/23112/24 щодо зобов`язання Державної казначейської служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, за виконавчими листами № 420/80/22, виданими Одеським окружним адміністративним судом 22 лютого 2024 року; 
- надати доручення секретарю судового засідання про необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 , Голови Державної казначейської служби України.
Враховуючи продовження невиконання відповідачем рішення суду від 27.12.2024р. після постановлення окремої ухвали від 6.08.2025р., викладені у заяві від 14.09.2025р. вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності, вчиненої відповідачем на виконання рішення суду у даній справі, не є формально іншою редакцією прохальної частини заяви від 21.06.2025р.. 
Судова колегія зазначає, що позивач маючи на меті забезпечення належного виконання рішення суду від 27 грудня 2024р., у заяві від 14 вересня 2025р. позивачем порушено питання необхідності встановлення нового строку відповідачу для вжиття заходів з усунення причин та умов його неналежного виконання та інші питання, які заява від 21 червня 2025р. не містила, зокрема щодо повідомлення Міністерства фінансів України про ухилення відповідачем від виконання рішення та ініціювання притягнення керівника відповідача до адміністративної відповідальності.
Враховуючи відсутність встановлення невідповідності заяви від 14.09.2025р. вимогам ст.383 КАС України, суд першої інстанції мав ретельно перевірити викладені у ній доводи щоб переконатися у фактичному безпідставному невиконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024р.. 
Однак, замість встановлення обставин невиконання відповідачем у належний спосіб та у повному обсязі рішення суду, та вжиття заходів відповідного реагування на такі обставини, суд першої інстанції в порушення норм процесуального права повернув заяву ОСОБА_1 без розгляду. 
Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідності до положень ст.320 КАС України наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.292,310,312,315,316,320,322,325,328,329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2024р. про повернення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду без розгляду -скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.А. Шевчук