ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №336/6750/25                                Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження №33/807/1206/25                                Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року                                                місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Яркіна М.С., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Яркіна М.С. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року якою,
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 гривень, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що військовослужбовець військової служби за контрактом номер обслуги 1 обслуги 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї 1 гірсько-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_1 , 12 липня 2025 року приблизно о 17.40 годині виконував обов`язки військової служби за призначенням в районі (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану), в умовах воєнного стану, де був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння. Про що пізніше посадовими особами КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР був складений акт №5076 від 12 липня 2025 року, від самого медичного огляду старший солдат ОСОБА_1 відмовився.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Яркін М.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також судом порушено норми матеріального і процесуального права
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови не отримував, оскільки перебуває в зоні бойових дій. У протоколі про адміністративне правопорушення та заявах, що містяться в матеріалах справи не розписувався та не просив суд розглядати справи без його участі. Виклики в судові засідання не отримував. Пояснення ОСОБА_1 , які були подані до суду, повністю проігноровані та не взяті до уваги, що засвідчує відсутність доводів ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові суду.
Наголосив, що ОСОБА_1 з інкримінованим йому правопорушенням не згоден, був позбавлений судом права надати свої пояснення. Разом із цим, останній стверджує, що не перебував в стані алкогольного сп`яніння та не проходив жодних тестів на стан сп`яніння чи медичних оглядів. Єдиними доказами по справі є протокол про адміністративне правопорушення та висновок медичного огляду. Між тим, фото, відео фіксація або покази свідків, що саме ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння суду не надано, відсутня фіксація процедури проведення медичного огляду ОСОБА_1 . Підписи, що містяться в документах від імені ОСОБА_1 відрізняються між собою, що підтверджує доводи ОСОБА_1 , що він жодних документів не підписував.
Сторона захисту вважає, що суд розглянув справу поверхнево і формально, не дослідивши докази та без присутності сторін по справі, чим позбавив можливості надати пояснення в справі.
Просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 172 КУпАП.
У судовому засіданні апеляційного суду, адвокат Яркін М.С. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння не зафіксовано відеозаписом події.
Враховуючи належне повідомлення  ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції шляхом смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. №28), присутність його захисника – адвоката Яркіна М.С., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвокат Яркіна М.С., перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного суду, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв`язку з наступним.
Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, частиною 3 статті 172-20 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності за вживання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби у стані наркотичного сп`яніння, вчинені в умовах особливого періоду.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері військової дисципліни.
Об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення полягає у проходженні військової служби та виконання обов`язків військової служби за призначенням, в умовах воєнного стану, у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці визнаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, встановивши обставини справи, суд зазначив, що військовослужбовець військової служби за контрактом номер обслуги 1 обслуги 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї 1 гірсько-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_1 , 12 липня 2025 року приблизно о 17.40 годині виконував обов`язки військової служби за призначенням в районі (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану), в умовах воєнного стану, де був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння. Про що пізніше посадовими особами КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР був складений акт №5076 від 12 липня 2025 року, від самого медичного огляду старший солдат ОСОБА_1 відмовився.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, встановлених у постанові суду, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними в матеріалах справи доказами.
Зокрема, обґрунтовуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суд виходив з даних, які містяться:
-        в протоколі про адміністративне правопорушення А1556 № 310 від 12 липня 2025 року; 
- у висновку КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР від 12.07.2025 року №5076, яким встановлено, що 12.07.2025 року о 18.15 годині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився від медичного огляду. 
З витягів з наказів командиру НОМЕР_2 від 11.09.2020 року та 23.06.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_3 .
Зібрані в справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
Враховуючи встановлені обставини, суддя апеляційного суду вважає, що суддя місцевого суду дослідив всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
На твердження апелянта, що жодних документів він не підписував слід зазначити, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями командира 1 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , майора ОСОБА_3 під час складання ним протоколу та адміністративних матеріалів за цим протоколом, суду першої інстанції, як і апеляційному суду не надано доказів, що ОСОБА_1 скористався своїм конституційним та процесуальним правом і оскаржував дії цих посадових осіб, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії цих осіб до їх керівництва або до відповідних вищих посадових осіб, хоча мав для цього достатньо часу.
На посилання сторони захисту про порушення процедури огляду, передбаченої ст. 266-1 КУпАП а саме, що медичний огляд ОСОБА_1 проведений без залучення двох свідків, між тим матеріали справи не містять доказів відео фіксації такого огляду, що свідчить про недійсність огляду, слід зазначити наступне.
Відповідно до положень статті 266-1 КУпАП, застосування технічних засобів відеозапису або залучення двох свідків під час проведення огляду, здійснюється тільки у випадку, коли огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, проводить уповноважена на те посадова особа із використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У даній справі огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводила не посадова особа уповноважена на те, начальником органу управління військової служби правопорядку у ЗСУ, а лікар-нарколог у закладі охорони здоров`я, а тому були відсутні підстави для застосування технічних засобів відеозапису або залучення двох свідків.
Отже, у судді апеляційного суду відсутні сумніви щодо правильності складеного висновку лікаря № 5076 від 12 липня 2025 року про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.
Разом з цим, проаналізувавши матеріали справи, доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі, заслухавши думку адвоката Яркіна М.С., суддя апеляційного суду вважає, що при обранні розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , суддя районного суду не врахував дані про особу правопорушника, що потягло за собою необґрунтоване накладення найбільш суворого стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Хоча ОСОБА_1 і має посередню характеристику, однак суддя апеляційного суду враховує, що останній з 11 вересня 2020 року перебуває на військовій службі за контрактом, приймає участь у відсічі збройної агресії рф проти України. За таких умов адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 гривень є занадто суворим.
Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З оскаржуваної постанови судді вбачається, що наклавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 гривень, суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону і, при наявності альтернативного розміру стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, наклав стягнення, яке не відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.
Так, мотивуючи своє рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 гривень, посилаючись на обставини справи та дані про особу, суддя районного суду не врахував тієї обставини, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, між тим, на даний час продовжує проходити військову службу.
Таким чином, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 гривень, суддя апеляційного суду вважає занадто суворим, а тому постанова судді районного суду підлягає зміні в частині розміру адміністративного стягнення.
З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, керуючись вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП, суддя апеляційного суду вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу частково, змінити постанову суду першої інстанції в частині розміру накладення адміністративного стягнення та призначити ОСОБА_1  адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, яке буде достатнім та справедливим, та відповідатиме меті адміністративного стягнення по даній справі.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Яркіна Максима Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, змінити.
Накласти на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одні тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                В.Я. РассуждайДата документу  Справа № 336/6750/25