МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2026 р.  	№ 400/8678/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:
Позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, що полягає у невчиненні дій щодо розгляду заяви від 03.01.2025 про виплату грошового забезпечення та ненаданні письмової відповіді у встановлений законом строк, зобов`язання розглянути заяву від 03.01.2025 по суті та прийняти рішення про виплату грошового забезпечення (або мотивовану відмову) відповідно до Постанови КМУ № 884, з обов`язковим письмовим повідомленням заявника.
Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач допустив протиправну бездіяльність та всупереч пункту 5 Постанови КМУ від 30.11.2016 №884 не розглянув заяву позивача про виплату грошового забезпечення за безвісті зниклого сина - ОСОБА_2 старшого солдата старшого вогнементника взводу РХБЗ військової частини НОМЕР_1 .
Відповідач надав суду відзив, в якому позов не визнає, оскільки заява позивача була розглянута , про що свідчить офіційна відповідь військової частини НОМЕР_1 № 1468/1309 від 30.08.2025. Копія цієї відповіді була надана Позивачу через ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вказано безпосередньо в тексті документа. Це повністю спростовує твердження про протиправну бездіяльність. Відповідач виконав свій обов`язок щодо розгляду звернення та надання письмової відповіді.
У відповіді на відзив позивач зазначив, що факт надання відповіді через понад 7 місяців після подання заяви явно перевищує строки, встановлені законодавством для розгляду звернень громадян. Факт того, що Відповідач прикріпив копію відповіді до відзиву, не виправдовує порушення строків. Реальне отримання відповіді позивачем у строки, передбачені законом, не відбулося, що підтверджує наявність протиправної бездіяльності. Згідно з ч.2 ст. 2 КАС України, бездіяльність - це нездійснення суб`єктом владних повноважень дії, яку він повинен був вчинити на виконання закону. У даній справі Відповідач мав обов`язок розглянути заяву Позивача від 03.01.2025 та надати відповідь у строки, передбачені законом. Надана письмова відповідь №1468/1309 від 30.08.25 була надіслана з порушенням встановленого строку. Тому має місце часткова бездіяльність, яка визнається протиправною та тягне юридичну відповідальність. Позовні вимоги щодо визнання бездіяльності повністю обґрунтовані та підлягають задоволенню у частині несвоєчасного розгляду звернення.
У запереченнях відповідач зазначив, що ним було розглянуто заяву та надано відповідь, яке є письмовою, мотивованою відмовою у виплаті грошового забезпечення. Таким чином, основна вимога Позивача щодо зобов`язання вчинити певні дії (розглянути заяву та надати відповідь) фактично виконана Відповідачем. Враховуючи, що рішення (відмову) було прийнято та направлено Позивачу (через ІНФОРМАЦІЯ_1 ), предмет спору в частині зобов`язання вчинити певні дії (розглянути і відповісти) вичерпано. 
Відповідно до ст.262 КАС України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України). 
Дослідив докази, суд дійшов висновку:
15 листопада 2024 року під час виконання бойового завдання, захищаючи територіальну цілісність та державний суверенітет України, безвісно зник старший солдат ОСОБА_2 , 1988 року народження, син позивача, який проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого вогнеметника взводу РХБЗ.
03 січня 2025 року Заявником до ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_3 була подана Заява про виплату грошового забезпечення, яка була зареєстрована за вхідним №62.
06 січня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих. №1954/14 дана заява з супровідними документами була направлена засобами СЕДО до військової частини НОМЕР_1 .
31 травня 2025 року адвокатом Шиян Ю.М. було направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві та Миколаївській області з вимогою надати інформацію щодо Заяви, поданої ОСОБА_1 
03 червня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 було надано відповідь вих. №6990 від 03 червня 2025 року на адвокатський запит в якій зазначено, що заява та документи ІНФОРМАЦІЯ_1 були направлені на адресу військової частини НОМЕР_1 засобами СЕДО супровідним листом за вихідним №1954/14 від 06.01.2025.
10 червня 2025 року адвокатом Шиян Ю.М. було направлено адвокатський запит вих. №001 на адресу Військової частини НОМЕР_1 з проханням надати інформацію щодо стадії розгляду заяви ОСОБА_1 , яка була подана ним до ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві та Миколаївській області 03.01.2025 року, і направлена ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу Військової частини НОМЕР_1 .
04 липня 2025 року адвокатом Шиян Ю.М. було отримано відповідь вих. №1468/814 від 20.06.2025, в якій зазначено, що станом на дату розгляду адвокатського запиту заява перебуває на стадії розгляду, що включає комплексну перевірку поданих документів.
30.08.2025 відповідач надіслав лист за результатами звернення позивача, в якому зазначив, що позивачем подані документи не в повному обсязі, зазначених у п.3 Порядку № 884, тому прийнято рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця.
Відповідно до ч.6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сім`ї» 6. За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:
дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови КМУ « Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» №884 від 30.11.2016 станом на момент виникнення спірних правовідносин січень 2025 норми постанови КМУ №884 від 30.12.2016 містили таку редакцію, якою було перебачено:
« 4. Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
До заяви додаються:
копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);
довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);
копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);
копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);
копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).
5. Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.
Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.
Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку»
Станом на момент надання відповіді позивачу на його звернення 30.08.2025 відповідач застосував редакцію постанови КМУ № 884 зі змінами внесеними постановою КМУ № 449 від 15.04.2025, які набрали чинності 19.04.2025 та норми були викладені в наступній редакції: 
П.3 Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, визначеним особам за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
До заяви про виплату грошового забезпечення (далі - заява про виплату) додаються такі документи:
копія паспорта громадянина України або копія тимчасового посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - копія паспортного документа іноземця або копія документа, що посвідчує особу без громадянства, копія посвідки на постійне/тимчасове проживання, копія посвідчення біженця або копія іншого документа, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України);
копія документа, що засвідчує реєстрацію заявника у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків із зазначеного Реєстру, внесені до паспорта громадянина України (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті);
копія свідоцтва про шлюб або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу - для виплати грошового забезпечення дружині (чоловікові);
копія свідоцтва про народження дитини або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - для виплати грошового забезпечення законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей військовослужбовців;
копія документа, що підтверджує:
- призначення особи опікуном, піклувальником малолітньої (неповнолітньої) дитини військовослужбовця, усиновлення такої дитини, - для виплати грошового забезпечення законним представникам на малолітніх (неповнолітніх) дітей військовослужбовців або дітей військовослужбовців з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку);
- призначення військовослужбовця опікуном, піклувальником повнолітніх дітей, рідних братів (сестер) чи їх усиновлення, - для виплати грошового забезпечення повнолітнім дітям військовослужбовців, їх рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці;
- встановлення інвалідності, - для виплати грошового забезпечення дітям військовослужбовців з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам;
копія свідоцтва про народження військовослужбовців або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - для виплати грошового забезпечення батькам військовослужбовців;
копія рішення суду про поновлення батьківських прав - для виплати грошового забезпечення батькам військовослужбовців, які були позбавлені батьківських прав стосовно військовослужбовців;
копія свідоцтва про смерть особи, яка має право на отримання грошового забезпечення (за наявності), - для перерахунку частки виплати грошового забезпечення;
інформація про назву банку та номер поточного банківського рахунка (у форматі IBAN) - для зарахування грошового забезпечення визначеній особі.
Заява про виплату та додані до неї документи подаються у паперовій формі особисто чи на поштову адресу або в електронній формі (за технічної можливості) на адресу електронної пошти чи засобами інформаційно-комунікаційних систем.
4. Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає заяву про виплату та додані до неї документи і приймає рішення про виплату належної частки грошового забезпечення заявникам або про відмову у виплаті грошового забезпечення.
Рішення про виплату належної частки грошового забезпечення заявникам приймається на підставі:
документів, визначених у пункті 3 цього Порядку;
інформації, отриманої з державних реєстрів;
копії особистого розпорядження на випадок полону (за наявності).
Рішення про виплату або відмову у виплаті грошового забезпечення у письмовій формі доводиться до відома заявника протягом 15 календарних днів з дня подання заяви про виплату з обов`язковим зазначенням підстави у разі відмови у такій виплаті.
Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення заявникам у разі:
подання заяви про виплату особами, не передбаченими в пункті 1 цього Порядку, а також визначеними особами, які мають (набули) громадянство Російської Федерації чи Республіки Білорусь, або постійно проживають на території таких країн, або засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору;
подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку;
з`ясування в установленому порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовців у полон, самовільного залишення ними військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирства.
У разі відсутності документів, визначених у пункті 3 цього Порядку, та для прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті грошового забезпечення заявникам командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) отримує відповідні витяги з державних реєстрів щодо військовослужбовців та зазначених осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення у порядку, визначеному в пункті 6 цього Порядку.
Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення заявникам не позбавляє їх права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.
Позивач просить визнати протиправну бездіяльність та зобов`язати розглянути заяву від 03.01.2025.
Відповідач надав суду докази надання відповіді позивачу від 30.08.2025, тому заява позивача була розглянута та надана відповідь, хоча із пропуском строку, тому правових підстав для зобов`язання відповідача надати відповідь немає та позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Суд звертає увагу сторін, що судом не надається оцінка правомірності/протиправності рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення від 30.08.2025, оскільки це не є предметом позову і суд не може в цій справі надати йому оцінку, оскільки це буде зміною і підстав, і предмету позову, що не передбачено нормами КАСУ.
У відповіді на відзив позивача наполягає на тому, що суд повинен визнати протиправну бездіяльність відповідача, оскільки відповідачем пропущено 15-денний строк для розгляду заяви та прийняття рішення.
Суд погоджується з позивачем, що відповідачем порушено15-денний строк розгляду заяви, але зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України). 
Отже, ефективний захист прав є метою адміністративного судочинства. З огляду на це, вирішуючи кожен спір, адміністративні суди, з урахуванням вимог позовної заяви та позиції сторін, повинні застосовувати такі способи захисту, які будуть ефективними на практиці.
Сама наявність порушення відповідачем строку розгляду заяви позивача не може бути єдиною підставою для задоволення позову. 
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Суд звертає увагу, що як у п. 4 ч. 1 ст. 5, так і п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України цей спосіб захисту складається з двох частин: 
а) констатуючої – суд визнає бездіяльність протиправною і 
б) зобов`язуючої – суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вчинити певну дію, прийняти рішення. 
Сама лише констатація факту протиправної бездіяльності не може ефективно захистити позивача, оскільки у такому разі можливість використання висновків суду може бути невиправдано ускладнене діями або подальшою бездіяльністю органів влади держави-відповідача, їх врахування цілковито залежить від відповідача. Це не сумісно з критеріями ефективності судового захисту.
Отже, визнаючи бездіяльність протиправною, суд повинен в силу закону застосувати і спонукаючий засіб впливу, зобов`язуючи відповідача виправити порушення у спосіб вчинення певної дії. А позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача розглянути заяву задоволенню не підлягають, оскільки заява позивача розглянута.
Застосовуючи вищезазначені підходи до справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.
Судові витрати покладаються на позивача. Розподіл витрат на правничу допомогу не здійснюється, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко