Справа № 522/25240/25
Провадження № 2/522/764/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання – Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеса 19.11.2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків у розмірі 1 000 грн. щомісячно.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, непрацездатною особою, особа з інвалідністю. Має повнолітню доньку – ОСОБА_2 . Вважає, що донька має певні права та обов`язки перед позивачем, як перед матір`ю, зокрема обов`язок підкуватися про неї. Позивач зазначає, що вона хоч і вважається непрацездатною особою в силу наявності інвалідності, але не потребує матеріальної допомоги (утримання) з боку інших фізичних осіб з огляду на достатність пенсійного забезпечення й відсутність потреби в додаткових матеріальних витратах. Ключовими умовами настання обов`язку доньки утримувати матері є її непрацездатність в сукупності з потребами в матеріальній допомозі. 
Матеріали позову суддя отримала 20.11.2025 року.
До суду 01.12.2025 року надійшли відповіді з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області за № 5188/29683 та № 5188/29688 від 21.11.2025 року щодо місця реєстрації, в яких зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані з 08.07.2020 року та 25.05.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 05.12.2025 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 12.01.2026 року.
До суду 22.12.2025 року віл ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, відповідно до якого просила у задоволенні позову відмовити, оскільки Позивач є повнолітньою особою, але не є особою, цивільна дієздатність якої обмежена, крім того Позивача не визнано недієздатною особою; то ж обов`язок опікуватися (піклуватися) Позивачем в розумінні змісту статті 51 Конституції України у її повнолітніх дітей відсутній, у зв`язку із чим Позивач не має правових підстав вимагати від дітей опіки або піклування і такого обов`язку відповідно до норм Конституції України у дітей Позивача не виникає.
До суду 29.12.2025 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якоїпозивачка визнає аргументи наведених Відповідачем заперечень в частині відсутності у Позивача потреби в утриманні (матеріальному забезпеченні) з боку Відповідача у справі. Позивач дійсно є особою з інвалідністю, що отримує пенсійне забезпечення та інші доходи, що сукупно перевищують встановлений законом прожитковий мінімум. Так позивач отримує пенсію та інші фінансові надходження й не потребує додаткового утримання, а також не потребує покриття якихось додаткових витрат. Позивачем ніколи не відчувалося потреби звертатися до Відповідача за матеріальною допомогою або за іншими формами допомоги (фінансової або натуральної). Повністю погоджується з тим, що відсутні будь-які обставини, які свідчать про необхідність (потребу) в матеріальній допомозі (забезпеченні) Позивачеві з боку Відповідача у справі. Власне про що позивачем було повідомлено в позовній заяві як про це було зазначено Відповідачем у відзиві на позов.Не потребує утримання з боку Відповідача у справі , у зв`язку із чим вона не має обов`язку з утримання одного з непрацездатних батьків. Будь-які інші аргументи або докази, які свідчать про потребу Позивача в утриманні з боку Відповідача, відсутні. Мотиви відхилення наведених Відповідачем у відзиві заперечень у сторони позивача відсутні. Також в справі є заява про розгляд справи без позивачки (а.с. 12).

У судове засідання 12.01.2026 року сторони не прибули. У матеріалах справи наявні заяви сторін, про розгляд справи за їх відсутності.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України та у зв`язку з постійними, триваючими екстреними відключеннями електропостачання в Приморському районному суді м. Одеси, періодичним включенням світла, датою складення цього судового є 22.01.2026 року.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером, непрацездатною особою, особа з інвалідністю (ІІ група) безстроково, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 453788 від 15.03.2023 року.
Має повнолітню доньку – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1 000 грн. щомісячно.
Згідно ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
В п. 32 висновку № 11 КРЄС (2008) вказано, що судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою, що є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю. Судові рішення повинні бути обґрунтованими. Якість судового рішення залежить від якості його обґрунтування. Обґрунтування повинно засвідчувати дотримання суддею принципів, проголошених Європейським Судом з прав людини, а саме, додержання прав сторони та права на справедливий суд.
Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Зазначені правовідносини регулюються нормами ст.202 СК України .
Згідно ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.
Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.
Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку, або є інвалідом I, II чи III групи.
При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.
Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.
Позивач зазначає, що хоч він і вважається непрацездатною особою в силу наявності інвалідності, але не потребує матеріальної допомоги (утримання) з боку інших фізичних осіб з огляду на достатність пенсійного забезпечення й відсутність потреби в додаткових матеріальних витратах.
Крім того позивачкавизнає аргументи наведених Відповідачем заперечень в частині відсутності у Позивача потреби в утриманні (матеріальному забезпеченні) з боку Відповідача у справі.Будь-які інші аргументи або докази, які свідчать про потребу Позивача в утриманні з боку Відповідача, відсутні. Мотиви відхилення наведених Відповідачем у відзиві заперечень у сторони позивача відсутні.
При цьому суд враховує, що позивачка в своєму позові не навела підстав потреби в матеріальній допомозі , розмір отриманої пенсії, та обґрунтованість суми, яку вона просить стягнути.
Відповідно до ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та відповіді на відзив ОСОБА_1 , у якій позивачка зазначила, що вона не потребує додаткової допомоги, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 202, 204 СК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 13, 43, 49, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків – залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.
Повний текст рішення суду складено 22.01.2026 року.

Суддя Домусчі Л.В.