Номер провадження: 22-ц/813/7565/25 
Справа № 509/6106/24
Головуючий у першій інстанції Козирський Є.С.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.11.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

       головуючого                     Сегеди С.М.,
суддів:                Громіка Р.Д.,
Комлевої О.С.,
       
розглянувши у  порядку письмового  провадження,  у відсутність учасників справи,  апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Коваленко Катерини Олександрівни, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 серпня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Козирського Є.С., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАНС КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
                                             встановив:

17.10.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАНС КАПІТАЛ» (попередня назва – ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАНС Україна») звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості у загальному розмірі57 956,70 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.08.2025 року позов ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАНС КАПІТАЛ» було задоволено частково. 
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАНС КАПІТАЛ»  заборгованість у розмірі 57 956,70 грн., судовий збір у розмірі 2 422,41 грн. та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. (т.2, а.с.198-203).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Коваленко К.О. ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., ухвалення в цій частині нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.211-215).
В іншій частині рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.08.2025 року учасниками справи не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАНС КАПІТАЛ» просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість. 
Крім того, позивач ставить питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000,00 грн. (т.3, а.с.1-12).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 21.11.2025 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Також враховуючи недостатню кількість суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 8), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), а також у зв`язку з розглядом головуючим у даній справі суддею Сегедою С.М. інших цивільних, кримінальних і адміністративних справ, що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду даної справи в строки, передбачені національним законодавством, датою ухвалення цього судового рішення є 21.11.2025 року. 

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.09.2025 року (т.2, а.с.219), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (т.2, а.с.220-221). 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, з наступних підстав.

Задовольняючи частково вимогу позивача щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., суд першої інстанції виходив зі складності справи та співмірності із заявленими вимогами, а також із того, що позивачем на підтвердження таких витрат були наданні належні та допустимі докази (т.2, а.с.198-203).
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За правилами ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Звертаючись з позовом до суду, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАНС КАПІТАЛ» надало договір про надання правової допомоги №26/08-2024 від 26.08.2205 року, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАНС КАПІТАЛ» та адвокатом Городніщевою Є.О. (т.1, а.с.116-118), а також Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 01.10.2024 року, відповідно до якого адвокатом Городніщевою Є.О. позивачу були надані наступні послуги:
-зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації та аналізу наданих документів;
-аналіз практики та правових позицій Верховного Суду у даних правовідносинах, ознайомлення та аналіз норм чинного законодавства, необхідного для застосування при підготовці позовної заяви;
-оформлення додатків до позовної заяви;
-підготовка позовної заяви, подання позовної заяви до суду та клопотання про витребування доказів;
-підготовка адвоката та участь у судових засіданнях (т.1, а.с.111).

Таким чином, враховуючи, що зазначені обставини свідчать про те, що вказані витрати позивача були фактичними і неминучими, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., виходячи із співмірності із заявленими позовними вимогами. 
Згідно правової позиції, що викладена у постановах Верховного Суду від 05.03.2021 року у справі № 200/10801/19-а, від 16.03.2021 року у справі №520/12065/19 та від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, відшкодуванню підлягають судові витрати на правничу допомогу, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. 

За таких обставин, колегія суддів не приймає до уваги посилання заявника апеляційної скарги на те, що позивачем не було надано доказів на підтвердження оплати судових витрат на правничу допомогу.

Заявник апеляційної скарги також посилається на те, що суд першої інстанції стягнув судовий збір на користь позивача у неправильному розмірі, а саме: замість вірного розміру 2 422,40 грн. було стягнуто 2 422,41 грн., що на 0,01 грн. перевищує сплачений позивачем судовий збір. 
Так, дійсно за подачу позовної заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАНС КАПІТАЛ» сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (т.1, а.с.229). Судом першої інстанції було стягнуто з відповідача на користь позивача 2 422,41 грн. 
Проте, в даному випадку, враховуючи, що стягнення з відповідача судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції перевищує лише на 0,01 грн., вказане не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.
Однак, вищезазначене є підставою для вирішення питання про виправлення описки у судовому рішенні. 

Що стосується вимоги позивача у відзиві про стягнення з апелянта судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, апелянт ставить питання про скасування оскаржуваного рішення лише в частині стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу. В частині стягнення заборгованості за кредитним договором рішення суду не оскаржується.
Стягнення судових витрат на правничу допомогу не є самостійними позовними вимогами в розумінні ЦПК України. 

За таких обставин, враховуючи, що судові витрати на правничу допомогу, що стягнуті з відповідача на користь позивача, не є самостійною вимогою, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
                                                         ухвалив: 

Акціонерного скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Коваленко Катерина Олександрівна, залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Судді Одеського апеляційного суду:                          С.М. Сегеда 

                                                                                         Р.Д. Громік

О.С. Комлева