Справа № 368/1753/25 

Рішення 
Іменем України

"06" січня 2026 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого - судді Закаблук О.В.
При секретарі - Токовенко Н.О.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , - про визнання права власності в порядку спадкування, суд, - 

В С Т А Н О В И В :

15.10.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , - про визнання права власності в порядку спадкування, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:
1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 
2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
15.10.2025 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/1753/25, провадження № 2/368/1095/25.
28.11.2025 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 189, 197 – 200, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 09 год. 00 хв. 06.01.2026 року.
В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 06.01.2025 року, позивач ОСОБА_1 , - позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Позивач обгрунтовував свої позовні вимоги обставинами справи та нормами права, які викладені в мотивувальній частині його позовної заяви.
В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 06.01.2025 року, відповідач ОСОБА_2 , - позов визнав, та просив його задовольнити.
Відповідачу роз`яснено судом процесуальні наслідки визнання позову в підготовчому судовому засіданні, які йому зрозумілі та він з ними погоджується.
В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 06.01.2025 року, відповідачка ОСОБА_3 , - позов визнала, та просила його задовольнити.
Відповідачці роз`яснено судом процесуальні наслідки визнання позову в підготовчому судовому засіданні, які їй зрозумілі та вона з ними погоджується.
В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 06.01.2025 року, відповідачка ОСОБА_4 , - позов визнала, та просила його задовольнити.
Відповідачці роз`яснено судом процесуальні наслідки визнання позову в підготовчому судовому засіданні, які їй зрозумілі та вона з ними погоджується.
Фактичне визнання позову відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні, - дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, - суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам проведення підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Підсудність.
Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред ’явлені одночасно щодо декількох об 'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Як вбачається з позову, - предметом позову в даному цивільному провадженні є визнання права власності на нерухоме майно (житловий будинок), який розміщено в м. Кагарлик Обухівського району Київської області.
Що стосується тієї обставини, що дана справа слухається не в Обухівському районному суді Київської області, а в Кагарлицькому районному суді Київської області, то суд зазначає наступне:
- Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», - с. Кагарлик, - відноситься до Обухівського району Київської області.
Разом з тим, відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, - місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою, а так як м. Кагарлик Київської області, - до адміністративно - територіальної реформи – був адміністративним центром Кагарлицького району Київської області, - то дану справу слід слухати в Кагарлицькому районному суді Київської області.
Відповідно, враховуючи ту обставину, що предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно (земельні ділянки), та враховуючи положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце виключна підсудність, - підсудність за місцем розташування нерухомого майна.
Сторони по справі:
- позивачем по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Великі Пріцьки Кагарлицького району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 09 квітня 1998 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 );
Позивач по справі, - є рідним сином спадкодавця ппо справі, ОСОБА_5 , та рідним братом (по матері) відповідачів по справі.
Відповідачами по справі є фізичні особи:
- ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець село Великі Пріцьки Кагарлицького району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 11 грудня 1998 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ). 
- ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка село Великі Пріцьки Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_5 , виданий 26 січня 1999 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 );
- ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с. Великі Пріцьки Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_7 , виданий 30 листопада 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ).
Суд зазначає щодо кола учасників процесу, що всі відповідачі, - є рідними сестрами та братом, щодо відповідача, - вони є родичами першого споріднення по матері.
Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до ни норм матеріального та процесуального права:
- Спадкодавцем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Факт смерті спадкодавця по даній справі, - ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 , яке видане 12 березня 2025 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому зазначено, що:
- ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженка с. Кузьминці Кагарлицького району Київської області, - померла ІНФОРМАЦІЯ_7  у віці 95 років, про що 12 березня 2025 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) складено відповідний актовий запис за № 135.
Місце смерті, - місто Кагарлик Обухівського району Київської області.
Відповідно, - після смерті спадкодавця по даній справі, - ОСОБА_6 , - відкрилася спадщина на належне їй майно.
До складу спадкової маси увійшов, зокрема, - об`єкт нерухомого майна:
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розміщений за адресою: АДРЕСА_6 .
Як вбачається з матеріалів справи, - зокрема, - спадкової справи № 47/2025, зареєстровано в реєстрі за № 1446, яка заведена приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Кулініченком М.Г., - за життя спадкодавець по справі, - ОСОБА_5 , - заповіту на належне їй майно, - не складала.
Згідно діючих норм ЦК України, - спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 Цивільного кодексу України).
З огляду на ту обставину, що спадковдавцем по справі – за життя заповіт не складався, - в даному випадку має місце спадкування за Законом. 
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згвдно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцем майна пормерлого спадкодавця в даній справі, - ОСОБА_5 за законом, - першої черги, - є її діти:
- ОСОБА_1 , - син, - позивач по справі;
- ОСОБА_2 , - син, - відповідач по справі;
- ОСОБА_3 , - дочка, - відповідачка по справі;
- ОСОБА_4 , - дочка, - відповідачка по сраві;
Як вбачається з матеріалів справи, - інших спадкоємців першої черги, - немає, окрім цього, - чоловік спадодавця, - ОСОБА_7 (батько сторін по справі), - помер ще ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 , яке видано 15 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області.
Позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, - прийняв спадщину своєї матері, - ОСОБА_5 .
При цьому, - відповідачі, - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , - відмовились від своєї частки на спадщину на користь Позивача.
12.09.2025 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Кулініченко М.Г. було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я Позивача, реєстраційний № 1446 та № 1445. 
Вказані свідоцтва про право на спадщину були видані щодо земельних ділянок, які належали померлій ОСОБА_5 , з кадастровими номерами 3222210100:01:361:0062 та 3222210100:01:361:0063.
Під час оформлення спадкових прав на майно спадкодавця, - померлої ОСОБА_5 , а саме, - на житловий будинок, виявилося, що отримати позивачем свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок у АДРЕСА_1 , - неможливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на це майно. 
Зокрема, - наявний договір купівлі-продажу житлового будинку на старий житловий будинок, який було знесено. 
Натомість, - на житловий будинок, який було побудовано в 1973 році, - правовстановлюючих документів, - немає.
Про неможливість видачі свідоцтва про спадкування об`єкту нерухомого майна, - Позивачу було повідомлено листом приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Кулініченко М.Г. від 12.09.2025 року №161/02-14. 
Водночас, - Позивачу нотаріусом у листі було роз`яснено, що для оформлення спадкових прав на вищевказаний будинок, - Позивачу необхідно звернутися до суду.
Отже, - спадкове право Позивача підлягає захисту в судовому порядку.
Суд зазначає, що те, щоправовстановлюючі документи на житловий будинок, який розміщений за адресою: АДРЕСА_6 , - на ім`я спадкодавця, - ОСОБА_5 , - не видавалися, - не є перешкодою для оформлення прав на цей будинок спадкоємцем.
Згідно з довідкою про технічну характеристику об`єкта нерухомого майна від 08.08.2025 року №11, виданою ФОП ОСОБА_8 , - житловий будинок у АДРЕСА_1 , - був побудований ще у 1917 році, після чого був знесений та перебудований, а також були зведені прибудови та господарські будівлі. 
Житловий будинок належав ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.1970 року, посвідченого Кагарлицькою державною нотаріальною конторою, р. № 1404, про що внесено запис до реєстрової книги № 4, р. №940 (копія договору додається).
Станом на день звернення до суду з цим позовом, - домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку під літ. А1 площею 81,4 кв.м., житловою площею 40.1 кв.м.. прибудови під літ. аі, ганку під літ. а2, гаражу під літ. Б, літньої кухні під літ. В. погребу під літ. під В, сараю під літ. Г, вбиральні під літ. Д, навісу під літ. Є, літнього душу під літ. З, огорожі під №1, воріт з хвірткою під №2, огорожі під №3, колодязю під №4.
Отже, - надані Позивачем докази свідчать, що житловий будинок, який розміщено за адресою: АДРЕСА_1 , - дійсно належав померлій спадкодавиці, - ОСОБА_5 , - проте, - не був зареєстрований в установленому Законом порядку. 
Відповідно, - через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, - Позивач не може оформити спадщину (в частині об`єкту нерухомого майна – домогосподарства) - в нотаріальному порядку, проте, - залитшається судовий порядок вирішення даного спору, - шляхом задоволення позову.
Таким чином, - Позивач ОСОБА_1 - об`єктивно, - позбавлений можливості реалізувати свої майнові права на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері, - спадкодавця по даному цивільному провадженню, - ОСОБА_5 .
Відновлення порушених прав позивача ОСОБА_1 , – може мати лише у формі винесення судового рішення, на підставі якого слід визнати за позивачем права власності в порядку спадкування на вказане спадкове майно, - так як, - це є єдино вірний спосіб захисту законних прав Позивача, при цьому суд керувався наступними нормсами права:
- згідно ч. 4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
- згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
- згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
- згідно ч.2 ст.16 ЦК України позивач самостійно визначає способи захисту цивільних прав та інтересів.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
- згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.
- згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
- згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
- згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
- Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
- Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
- Згідно з ст. 1297 ЦК України право власності на спадкове майно набувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
- згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
- згідно ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.
Суд вважає, що в даному випадку нотаріусом обґрунтовано відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому даний спір повинен вирішуватися в судовому порядку, - шляхом постановлення судового рішення.
Суд зазначає при цьому, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, - є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на вищевказане спадкове майно, - є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання ного права.
- Згідно ст.ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі № 597/1070/15-ц).
Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових право через нотаріуса, - спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду, а суд може визнати за позивачем право власності на спадкове майно.
Пункт 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, яке не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
У разі обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні (абз. 15 п. 3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується в разі існування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема, при визначенні судом додаткового строку для прийняття спадщини за позовом спадкоємця (абз. 16 п. 3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).
При розгляді питань щодо визнання права власності на житлові будинки чи споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах розглядаються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухвалами органів місцевого самоврядування про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення земельних ділянок під забудову, тощо (абз. 38 п. 3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13).
У разі втрати правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди здебільшого задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно (п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).
Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи, є спадкоємці, які прийняли спадщину, органи, уповноважені видавати правовстановлюючі документи, або органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно (абз. 1 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).
Ці органи також можуть бути залучені до справи як треті особи відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК. Органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, що затверджена Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року.
У період дії цієї Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилася в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно в сільській місцевості може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради (абз. 2 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24- 753/0/4-13).
Найпоширенішою причиною звернення до суду у справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємців оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця та/або відсутність державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем (абз. 14 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).
Це особливо характерно для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом у погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном спадкодавцем (абз. 15 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4- 13).
Перші власники не оформили документи на належне їм нерухоме майно та не зареєстрували його в органах БТІ. У зв`язку з цим спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, і його право має бути визнане в судовому порядку (абз. 16 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24- 753/0/4-13).
Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного в п.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має з`ясовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
У випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, - шляху для визнання її права. 
Відсутність правовстановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 в рамках справи № 557/1209/16-ц).
Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц).
Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріуса, спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду.
Отже, оскільки нотаріусом було правомірно відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , та відсутні будь-які інші способи для реалізації її спадкових прав, то наявні усі підстави для визнання за Позивачем права власності на спадкове нерухоме майно, та, відповідно, - є підстави захисту прав позивача – шляхом винесення судового рішення. 
Згідно п. 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1223, 1261-1262, 1266 ЦК України, абз. 1 ч. 13 ст.79-1 ЗК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259263 – 265, 268 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , - про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити.
Визнати за фізичною особою, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Великі Пріцьки Кагарлицького району Київської області, громадянином України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 09 квітня 1998 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), -
- в порядку спадкування за Законом, як спадкоємцем першої черги, - після померлої ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженки с. Кузьминці Кагарлицького району Київської області, громадянки України), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Кагарлик Обухівського району Київської області, (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_9 , яке видане 12 березня 2025 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)), актовий запис за № 135, складений 12 березня 2025 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)), -
- право власності на наступні об`єкти нерухомого майна: 
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розміщені за адресою: АДРЕСА_6 , (Технічний паспорт від 31 липня 2025 року, Реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:3940 – 2201 – 3206 – 6667). 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно – телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.
Повний текст судового рішення складений 08.01.2026 року.

Суддя: Закаблук О.В.