Провадження: 2/484/137/26
Справа: 484/6039/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.02.2026 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Коваленко Н.А.,
секретар судового засідання Голубкова Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 32636,68 грн, мотивуючи позовні вимоги тим, що 20.09.2018 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), була укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії визначений у розмірі до 200000,00 грн. Процентна ставка 24 % річних. Тип процентної ставки - фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Позивач вказує, що банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачеві у розпорядження кредитні кошти.
22.02.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ФОРТ» був укладений договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ФОРТ» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 20.09.2018, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем.
В подальшому, 23.02.2021 між ТОВ «ФК «ФОРТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» був укладений договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 20.09.2018, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем.
Відповідач свої зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості не виконала і станом на 23.02.2021 загальна сума заборгованість становить 32636,68 грн, в тому числі: сума боргу за тілом кредиту - 28020,12 грн, залишок заборгованості за штрафними санкціями - 4616,56 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також відшкодувати понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн і витрати на правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн.
Ухвалою від 10.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів.
Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі, відповідачу також надіслано копію позовної заяви з додатками.
24.12.2025 відповідачем на адресу суду скеровано клопотання, в якому остання просить в задоволенні позовної заяви відмовити в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Не заперечує укладання 20.09.2018 між нею та АТ «АЛЬФА-БАНК» кредитного договору та отримання кредитних коштів, при цьому зазначає, що останню сплату по кредитному договору нею здійснено в 2018 році, отже строк позовної давності для стягнення заборгованості за договором, встановлений тривалістю в три роки, фактично закінчився.
05.01.2026 до суду від представника позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, в яких представник позивача зазначає, що позов подано з дотриманням строків позовної давності, визначених законом та умовами кредитного договору, оскільки, в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено до 30 червня 2023 року на строк дії карантину, а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. Тобто, виходячи з вищенаведених положень матеріального закону, позивач звернувся до суду із позовом в межах позовної давності.
26.01.2026 відповідачем на адресу суду скеровано клопотання, в якому остання окрім прохання відмовити в задоволенні позовної заяви в зв`язку з пропуском строку позовної давності, зазначає що її жодного разу не було повідомлено про перехід прав вимоги до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», вважає вказане було здійснено навмисно для зростання її боргу перед позивачем.
В судове засідання 30.01.2026 сторони не прибули.
Матеріали справи містять клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити його.
Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнає частково, підтверджує отримання кредиту, проте в задоволенні позову просить відмовити у зв`язку зі сплином строків позовної давності.
Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо здійснити на підставі наявних у справі матеріалів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
В судовому засіданні 30.01.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 03.02.2026.
Врахувавши письмові позиції сторін, наведені в їх письмових заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та давши їм належну оцінку, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 21.09.2017 між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) була укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
За умовами кредитної угоди банк надав позичальнику споживчий кредит, мета кредиту - для особистих потреб, ліміт кредитної лінії визначений у розмірі 200000,00 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки - фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивач надав суду виписку по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 21.09.2017 по 22.02.2021.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», вбачається, що станом на 21.02.2021 за відповідачем утворилась заборгованість за договором ccng-630736678 від 21.09.2017 у розмірі 33086,96 грн.
22.02.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК ФОРТ» (Фактор) було укладено договір факторингу №1, за умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними договорами, на умовах передбачених Основними договорами.
З виписки з додатку до договору факторингу №1 від 22.02.2021, яка долучена до позовної заяви (а.с.21) вбачається, що до ТОВ «ФК ФОРТ» перейшло право вимоги за кредитним договором № ССNG-631021873 від 20.09.2018 до боржника ОСОБА_2 у загальному розмірі 32636,68 грн.
23.02.2021 між ТОВ «ФК ФОРТ» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (Фактор) було укладено договір факторингу № 01-23-02/21, за умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними договорами, на умовах передбачених Основними договорами.
З виписки з додатку до договору факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021, яка долучена до позовної заяви (а.с.22) вбачається, що до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором № ССNG-631021873 від 20.09.2018 до боржника ОСОБА_2 у загальному розмірі 32636,68 грн.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч.1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами частини другої, шостої статті 95 ЦПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором від № ССNG-631021873 від 20.09.2018.
Так, позивач в позовній заяві зазначає про те, що 20.09.2018 між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-банк» шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, та саме за цим договором до позивача шляхом укладення договорів факторингу перейшло права вимоги та за цим договором позивач просить стягнути заборгованість.
Разом з цим, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач у якості доказу надає оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с.5), паспорт споживчого кредиту (а.с.5зв.), анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-банк» (а.с.7), які підписані ОСОБА_1 21.09.2017.
Проте, договір від 20.09.2018 у підтвердження зазначених обставин позивачем суду надано не було.
Тобто, в матеріалах справи відсутні належні докази про укладення кредитного договору між ПАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 саме 20.09.2018, тобто не доведено укладення договору, за яким до позивача перейшло права вимоги та за яким позивач просить стягнути заборгованість.
Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема договору, за яким до позивача перейшло права вимоги та за яким позивач просить стягнути заборгованість, є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, адже зазначені позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» є недоведеними, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі ст.141 України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 268, 272, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», місцезнаходження: вул. Солом`янська, буд. 2, м. Київ, 03035, ІКЮО 40340222;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 03.02.2026.

Суддя Н. А. Коваленко