П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/23682/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Л.А. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
05 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.11.2024 року № 064250009587 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно ст.55 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати пенсію з 11 серпня 2024 року зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно ст.55 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від №064250009587 від 13.11.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 з 11 серпня 2024 року пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 , 06.09.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком.
Заява відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за результатами розгляду якої 13.09.2024 винесено рішення №064250009587 про відмову у призначенні пенсії, із зниженням пенсійного віку у відповідності із Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з тим, що не виконана умова проживання у посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.
Позивач 06.11.2024 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком та надала додаткові документи на підтвердження факту постійного проживання в с.Липляни Малинського району Житомирської області у період навчання в Житомирському ДПІ ім.І.Франка.
Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за результатами розгляду заяви 13.11.2024 винесено рішення №064250009587 про відмову у призначенні пенсії, із зниженням пенсійного віку у відповідності із Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з тим, що не виконана умова проживання у посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.
Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон №796-ХІІ).
Статтею 49 цього Закону визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`я, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Приписами статті 55 вказаного Закону передбачені умови призначення пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Згідно з абзацом 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.
При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Частиною 3 статті 55 Закону № 796-XII визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Згідно ст.65 Закону № 796-XII посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №51), яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.
Так, відповідно до п.п.2, 6 Порядку №51 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.
Суд враховує, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 по справі №569/7589/17 (№14-560цс18) зазначалось, що право на пенсію відповідно до Закону № 796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Судом встановлено, позивач є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 13 лютого 2002 року.
Доказів скасування або анулювання виданого позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи суду не надано.
Тож наявність такого посвідчення підтверджує факт проживання або роботи станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 року, оскільки наведена обставина є умовою для видачі посвідчення.
Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що наведена у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23.
Згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від №064250009587 від 13.11.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно норм ст. 55 Закону України №796-ХІІ, у зв`язку з тим, що не виконана умова проживання у посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.
В обґрунтування прийнятого рішення пенсійний орган вказав, що відповідно до наданих документів підтверджено період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю всього 3 роки 2 місяці 5 днів, станом на 1 січня 1993 року. До періоду проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю відповідно не зараховано період навчання в м. Івану Франківську з 01.09.1986 по 11.11.1990 (окрім канікул).
Колегія суддів критично оцінює зазначену позицію апелянта, оскільки вищевказане посвідчення підтверджує факт проживання або відпрацювання позивачки у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 року.
Додатково слід зауважити, що згідно з довідкою Чоповицької селищної ради від 04.07.2024 №3-183, ОСОБА_1 в період з 26.04.1986 по 28.03.1996 постійно проживала та була зареєстрована в с. Липляни, Малинського району, Житомирської області. Відповідно до Постанови КМУ №106 від 23.07.1991 даний населений пункт відноситься до третьої зони посиленого радіологічного контролю в зв`язку з аварією на ЧАЕС.
Відповідно до довідки Чоповицької селищної ради від 01.10.2024 №3-210, ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою с. Липляни, Малинського району, Житомирської області та дійсно в період навчання в Житомирському ДПІ ім.І.Франка в період з 01.09.1986 щодня їздила на навчання і поверталась додому, а також постійно проживала під час зимових та літніх канікул за місцем реєстрації.
Тобто, вказаними документами додатково підтверджується факт проживання, тобто фактичного перебування у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 1 січня 1993 року.
Отже, на момент звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою позивач мала всі передбачені законом підстави для призначення пенсії зі зниженням на 5 років, а саме: досягла 55 річного віку, має трудовий стаж 37 років 8 місяців 14 днів та підтверджений факт постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від №064250009587 від 13.11.2024 про відмову у призначенні пенсії прийнято без урахування усіх обставин справи, тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Як зазначалось, таким органом було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачці пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Запорізькій області.
Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що порушене право позивача належним чином відновлено у спосіб зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з 25.06.2024.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив правильний висновок щодо часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.