ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/6551/25
05 лютого 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 як правонаступника ІНФОРМАЦІЯ_3 , і просив:
- внести в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про виключення з військового обліку ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , як непридатного до військової служби;
- надати належним чином засвідчену копію постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.07.2016 про визнання непридатним до військової служби із виключенням із військового обліку ОСОБА_1 .
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.09.2025 № 1/4559 Позивача повідомлено, що відповідно до пункту 3.8 глави 3 розділу 2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, внесення змін щодо виключення з військового обліку громадян, визнаних непридатними до військової служби, здійснюється ІНФОРМАЦІЯ_5 після відповідного затвердження висновків штатними ВЛК відповідно до адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.
З такими твердженнями ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі його Першого відділу Позивач не згідний, вважає протиправною бездіяльність Відповідача щодо не внесення актуальних відомостей до Реєстру про виключення його з військового обліку. 
Ухвалою суду від 20.11.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через систему "Електронний суд" із відповідними письмовими доказами 02.12.2025. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне. 
Військовозобов`язаний за результатами медичного огляду військово-лікарською комісією може бути визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Постанова ВЛК при військовий комісаріатах оформлюється довідкою ВЛК та є чинною протягом шести місяців від дня медичного огляду. Постанови ВЛК, оформлені довідками ВЛК не підлягають затвердженню штатними ВЛК. Зміст постанови ВЛК вноситься до військового квитка.
Однак, слід звернути увагу, що норми та приписи визначені Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402.
В той час, як у наданій Позивачем копії військового квитка серії НОМЕР_2 на сторінці 32 в графі 29 міститься запис від 14.07.2016 про визнання непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку відповідно до наказу "МО № 408 від 14.08.2008". Що це за нормативний документ та яким чином він може регулювати питання виключення особи з військового обліку - незрозуміло. Таким чином, запис до військово-облікового документа Позивача не можна вважати належним підтвердженням виключення особи з військового обліку.
До того ж, у військовому квитку Позивача серії НОМЕР_2 , копія якого надана Позивачем як додаток до позовної заяви, на сторінці 26 міститься відтиск штампу “Снят с учета” (знятий з обліку) із записом “10.08.2016 на підставі наказу МО України № 342 від 09.06.2006”.
Тобто, запис про зняття з обліку внесено майже на місяць пізніше, ніж запис про виключення з обліку. І при цьому, при внесенні запису про виключення з обліку, посилаються на неіснуючий нормативний акт - невідомий наказ МО № 408, а при внесенні запису про зняття з обліку, підставою такого зняття вказано наказ МО України № 342 від 09.06.2006, який на час вчинення запису - 10.08.2016 вже втратив юридичну силу.
09.06.2006 року Наказом Міністра оборони України №342 були внесені зміни до настанови з військового обліку в Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №35 від 22.01.2002 року, щодо зняття з військового обліку громадян, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у воєнний час.
15.01.2015 року Наказом МО №24 були внесені зміни до Настанови з військового обліку в Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №35 від 22.01.2002 року щодо відміни положення про зняття з військового обліку громадян, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у воєнний час.
Проаналізувавши викладене, представник відповідача вбачає, що з наведених Позивачем аргументів та наданих до позовної заяви копій документів неможливо однозначно встановити був Позивач знятий чи виключений з військового обліку. І тим паче, надана копія військово-облікового документа внаслідок суперечності та неоднозначності змісту внесених записів, унеможливлює внесення запису до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, про виключення Позивача з військового обліку, як він того вимагає.
На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.
Представником позивача 16.12.2025 надіслано через систему "Електронний суд" додаткові пояснення по даній справі.
Ухвалою суду від 20.01.2026 витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.07.2016 про визнання непридатним із виключенням із військового обліку ОСОБА_1 . Зазначену інформацію та належним чином засвідчені докази надати суду у строк до 05.02.2026.
На виконання ухвали суду від 20.01.2026 представник відповідача надіслала через систему "Електронний суд" заяву, де зазначила, що за інформацією ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ) запитувані документи у відділі не зберігаються, то ж надати їх на виконання вказаної ухвали неможливо.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.
На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 був взятий на військовий облік 30 червня 1987 року ІНФОРМАЦІЯ_7 .
14 липня 2016 року Позивач лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_8 визнаний непридатним до військової служби із виключенням із військового обліку, що підтверджується відміткою на с. 32 у його військовому квитку серії НОМЕР_2 .
Авторизувавшись в мобільному застосунку Міністерства оборони України «Резерв+» Позивач виявив, що наведена інформація щодо нього не занесена до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Він досі не виключений із військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , а інформація про висновок комісії від 14.07.2016 щодо нього до Реєстру не занесена.
13 вересня 2025 року Позивач через свого представника адвоката Дарморіс О.М. звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 як правонаступника ІНФОРМАЦІЯ_3 , і просив:
- внести в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про виключення з військового обліку ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , як непридатного до військової служби;
- надати належним чином засвідчену копію постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.07.2016 про визнання непридатним до військової служби із виключенням із військового обліку ОСОБА_1 .
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.09.2025 № 1/4559 Позивача повідомлено, що відповідно до пункту 3.8 глави 3 розділу 2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, внесення змін щодо виключення з військового обліку громадян, визнаних непридатними до військової служби, здійснюється ІНФОРМАЦІЯ_5 після відповідного затвердження висновків штатними ВЛК відповідно до адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.
Не погодившись із протиправною бездіяльністю відповідача представник позивача звернулася до суду з даним позовом.
Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного. 
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу". Відповідно до частин 5, 9 статті 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією РФ проти України", затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України неодноразово продовжувався та триває дотепер.
Згідно з статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно з пунктом 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII. За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 3543-XII: мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій; Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначено статтею 22 Закону № 3543-XII.
Зокрема, приписами частини 5 статті 22 Закону № 3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
За змістом пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Відповідно до пункту 8 Положення № 154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів із взяття громадян України на військовий облік призовників, направлення громадян України для проходження базової військової служби, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства. У відповідності до пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, серед іншого: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; взаємодіють з місцевими держадміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування з питань військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; здійснюють контроль за проведенням на підприємствах, у закладах освіти роботи з ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи. Згідно пункту 11 Положення № 154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення:
здійснюють взяття громадян України на військовий облік призовників; розподіляють призовників під час їх взяття на військовий облік призовників і направлення для проходження базової військової служби за видами (родами сил і військ) Збройних Сил, іншими військовими формуваннями; оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних. Згідно пункту 12 Положення № 154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право: видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження; здійснювати інші функції відповідно до законодавства.
Відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”, військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання. Взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України:
1) на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років: які відповідно до статті 14 цього Закону взяті на військовий облік; які є призовниками, що прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку; які припинили альтернативну (невійськову) службу достроково і відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" підлягають взяттю на військовий облік призовників; які відраховані із закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та не пройшли базову загальновійськову підготовку; жінки, які виявили бажання проходити базову військову службу, безпосередньо перед направленням на базову військову службу;
2) на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених статтею 10-1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань; призовники, які отримали спеціальні звання рядового, сержантського, офіцерського (начальницького) складу; жінки з дотриманням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу; які є кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону;
3) на військовий облік резервістів: які зараховані до військового оперативного резерву; які уклали контракт про проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань; резервісти, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України на нове місце проживання.
Громадянам України, взятим на військовий облік, роз`яснюються права та обов`язки, правила військового обліку та відповідальність за порушення цих правил.
Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі;
5) були кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону, але не були прийняті на військову службу за контрактом;
6) звільнені з військової служби за контрактом відповідно до підпунктів "й" або "к" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Аналіз наведених правових норм вказує на те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями щодо ведення військового обліку, взяття та виключення громадян з військового обліку, призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 39 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
У випадку якщо Позивач відповідно до даних ЄДРПВР був би дійсно виключений з військового обліку, повторно взяти його на військовий облік було б неможливо, оскільки ЄДРПВР унеможливлює повторне взяття на облік особи, що була виключена з військового обліку.
Відповідно до частини 10 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі по тексту - Положення №402).
Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення №402 (в редакції, чинній на момент проходження медичного огляду Позивачем) військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Відповідно до пункту 2.1 вказаного Положення, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Відповідно до пункту 2.10.1. Положення № 402, ВЛК військового комісаріату створюється у районному (міському) військовому комісаріаті в установленому законодавством порядку за узгодженням із заінтересованими органами.
Для керівництва і контролю за діяльністю цих комісій у військових комісаріатах Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва створюються відповідно Кримська республіканська, обласні та Київська міська ВЛК в установленому законодавством порядку за узгодженням із заінтересованими органами.
Головою ВЛК районного (міського) військового комісаріату призначається лікар, найбільш підготовлений та досвідчений з питань військово-лікарської експертизи, наказом районного військового комісара після погодження з головним лікарем районної (міської) лікарні, головою ВЛК обласного військового комісаріату, Автономної Республіки Крим, 
ІНФОРМАЦІЯ_9 (Автономної Республіки Крим або ІНФОРМАЦІЯ_10 ) призначається начальник медичного відділення цього військового комісаріату наказом військового комісара після погодження з начальником ВЛК регіону.
Персональний склад та порядок роботи ВЛК районного (міського), обласного військових комісаріатів визначаються наказами відповідних військових комісарів.
Пунктом 2.10.2. встановлено, що роз`яснення ВЛК регіону з питань військово- лікарської експертизи є обов`язковими для виконання ВЛК військового комісаріату.
ВЛК військового комісаріату має право приймати постанови відповідно до цього Положення.
Відповідно до пункту 1.1. - медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Пункт 1.2. визначає, що постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ).
Пункт 3.8. вказаного Положення визначає, що постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.
Розділом 20 вказаного Положення, пунктом 20.1. визначено, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення. Діагноз та постанови ВЛК записуються: на військовозобов`язаних, резервістів - у Картку амбулаторного обстеження та медичного огляду, а зміст постанови комісії, крім того, - у військовий квиток та облікову картку.
Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.
Відповідно до пункту 20.3, при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови, зокрема, такого змісту:
б) "Непридатний":
до військової служби з виключенням з військового обліку.
Пунктом 20.7. визначено, що постанови, які приймає ВЛК із встановлення причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), наведені у главі 21 розділу II цього Положення.
Відповідно до розділу 20 цього ж Положення № 402, постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, або в установленому порядку направляються у військову частину. Постанова ВЛК про придатність військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК не підлягає.
З викладеного вбачається, що військовозобов`язаний за результатами медичного огляду військово-лікарською комісією може бути визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Постанова ВЛК при військовий комісаріатах оформлюється довідкою ВЛК та є чинною протягом шести місяців від дня медичного огляду. Постанови ВЛК, оформлені довідками ВЛК не підлягають затвердженню штатними ВЛК. Зміст постанови ВЛК вноситься до військового квитка.
Однак, всі ці перелічені норми та приписи визначені Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402.
Згідно копії військового квитка позивача серії НОМЕР_2 на сторінці 32 в графі 29 міститься запис від 14.07.2016 про визнання непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку відповідно до наказу "МО № 408 від 14.08.2008". Таким чином, запис до військово-облікового документа Позивача не можна вважати належним підтвердженням виключення особи з військового обліку.
Як видно з матеріалів справи, у військовому квитку Позивача серії НОМЕР_2 , копія якого надана Позивачем як додаток до позовної заяви, на сторінці 26 міститься відтиск штампу “Снят с учета” (знятий з обліку) із записом “10.08.2016 на підставі наказу МО України № 342 від 09.06.2006”.
Тобто, запис про зняття з обліку внесено майже на місяць пізніше, ніж запис про виключення з обліку. І при цьому, при внесенні запису про виключення з обліку, посилаються на неіснуючий нормативний акт - невідомий наказ МО № 408, а при внесенні запису про зняття з обліку, підставою такого зняття вказано наказ МО України № 342 від 09.06.2006, який на час вчинення запису - 10.08.2016 вже втратив юридичну силу.
09.06.2006 року Наказом Міністра оборони України №342 були внесені зміни до настанови з військового обліку в Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №35 від 22.01.2002 року, щодо зняття з військового обліку громадян, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у воєнний час.
15.01.2015 року Наказом МО №24 були внесені зміни до Настанови з військового обліку в Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №35 від 22.01.2002 року щодо відміни положення про зняття з військового обліку громадян, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у воєнний час.
Проаналізувавши викладене, суд вважає, що з наведених Позивачем аргументів та наданих до позовної заяви копій документів неможливо однозначно встановити був Позивач знятий чи виключений з військового обліку. Надана копія військово-облікового документа внаслідок суперечності та неоднозначності змісту внесених записів, унеможливлює внесення запису до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, про виключення Позивача з військового обліку, як він того вимагає.
Також, суд зауважує, що зняття з військового обліку та виключення з військового обліку не є тотожними поняттями. Відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” зняття з військового обліку регулюється ч. 5 ст. 37, та не є безповоротною процедурою, що виключає повторне взяття на облік. Зняття з військового обліку є тимчасовим заходом, особа, знята з військового обліку залишається військовозобов`язаною, повинна дотримуватись правил військового обліку, законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Як видно з матеріалів справи, Позивачем не надано доказів зняття чи виключення його з військового обліку, крім копії військового квитка, в якому міститься набір суперечних, неузгоджених між собою записів, підставами внесення яких, до того ж, слугують невідомий “наказ МО № 408” та наказ МО № 342, що втратив чинність на момент внесення запису. Відповідно до Глави 5 Кодексу адміністративного судочинства України, визначені поняття необхідних, належних та достатніх доказів. Докази виключення Позивача з військового обліку чи докази наявності законних на це підстав - відсутні.
ІНФОРМАЦІЯ_11 абсолютно вірно було роз`яснено у відповіді на адвокатський запит, що для виключення з військового обліку Позивачу необхідно пройти медичний огляд, як це регламентовано Положенням про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 та частиною 6 статті 37 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”.
У випадку відсутності підстав щодо внесення записів до ЄДРПВР відповідний ТЦК та СП не може здійснювати внесення таких записів, оскільки органи державної влади, місцевого самоврядування, військового управління тощо, мають у своїй діяльності керуватися Конституцією та законами України та діяти виключно в межах своїх повноважень.
Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 05 лютого 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач:
- ІНФОРМАЦІЯ_12 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ). 

Головуючий суддя Подлісна І.М.