Справа № 522/27932/25
Провадження по справі № 3/522/864/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., при секретарі Урум Т.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
17.12.2025 о 17 год. 05 хв., громадянка ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Kia Picanto» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Преображенській, 79а, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагувала за її зміну, наблизившись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшила швидкість та не надала дорогу громадянці ОСОБА_2 , чим створила небезпеку та перешкоду, в результаті чого здійснила наїзд на неї. При ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, пішохід ОСОБА_2 отримала легкі тілесні ушкодження, а саме забій кісток тазу справа, чим  ОСОБА_1 порушилавимоги п. 2.3б та п. 18.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
У судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнала, просила провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення. 
Свої доводи мотивувала тим, що 17.12.2025 о 17 год. 05 хв., керуючи транспортним засобом «Kia Picanto» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Преображенській, 79а дотримувалась всіх ПДР України та була уважною. Наголосила на тому, що в цей час доби було темно, вулиці не освітлювались, у зв`язку із вимкненням світла світлофори не працювали. Рухаючись по головній дорозі, під`їхавши до перехрестя вул. Преображенська/вул. Пантелеймонівська зупинилась, переконавшись в тому, що на пішохідному переході відсутні пішоходи, розпочала рух, однак вже проїжджаючи пішохідний перехід відчула удар зліва машини. ОСОБА_1 одразу зупинилась, вийшла з автомобіля та побачила жінку, яка впала та лежала на стику острівця безпеки та початку пішохідного переходу. 
Також ОСОБА_1 зазначила, що громадянка ОСОБА_2 була одягнута повністю в одяг чорного кольору, тому вона її не бачила, в тому числі коли ОСОБА_2 перетинала першу половину вул. Преображенскої по пішохідному переходу до острівця безпеки. Вважає, що пішохід ОСОБА_2 порушила вимоги п. 4.4, п. 4.10, п. 4.14 ПДР України.
Також особа, що притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 пояснила, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення за ст. 124 КУпАП є порушення правил дорожнього руху з настанням відповідних наслідків у виді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, проте не наїзд на пішохода. 
У судове засідання викликалась громадянка ОСОБА_2 , будучи належним чиною повідомленою про час та дату судового засідання, до суду не з`явилась, причини неявки суду невідомі. 
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 543592 від 17.12.2025 та додані до нього матеріали адміністративної справи, заслухавши надані в судовому засіданні пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.
Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Слід також зазначити, що відповідно до п.2.3.(б) ПДР передбачено, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. 
Відповідно до п. 18.1 Правил дорожнього руху України, вбачається, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що вона дотримувалася вимог Правил дорожнього руху України, була уважною та не мала об`єктивної можливості вчасно виявити пішохода, суд оцінює критично та не бере до уваги, оскільки вони спростовуються фактичними обставинами справи та вимогами чинного законодавства.
Відповідно до п. 2.3 б Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний бути уважним, постійно стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не відволікатися від керування транспортним засобом. Зі змісту даної норми випливає, що саме на водія покладається обов`язок забезпечити безпечне керування транспортним засобом з урахуванням конкретних дорожніх умов, у тому числі часу доби, рівня освітлення, видимості та можливих перешкод на дорозі.
Посилання ОСОБА_1 на темну пору доби, відсутність вуличного освітлення та непрацюючі світлофори не звільняють її від обов`язку діяти з підвищеною обережністю. Навпаки, зазначені обставини зумовлювали необхідність зменшення швидкості руху та підвищеної уваги, особливо при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що прямо передбачено вимогами п. 18.1 ПДР України.
Згідно з п. 18.1 ПДР України, водій, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, зобов`язаний зменшити швидкість, а в разі необхідності – зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам. 
Судом встановлено, що громадянка ОСОБА_2 перебувала на пішохідному переході та здійснювала перехід проїзної частини у встановленому для цього місці, а отже мала безумовне право переваги у русі.
Твердження ОСОБА_1 про те, що вона не бачила пішохода через темний одяг останньої, суд визнає юридично неспроможними, оскільки зовнішній вигляд пішохода не звільняє водія від обов`язку забезпечити безпеку дорожнього руху. Водій транспортного засобу, керуючи джерелом підвищеної небезпеки, зобов`язаний прогнозувати можливу появу пішоходів, зокрема на пішохідних переходах, та вживати заходів для запобігання дорожньо-транспортній пригоді.
Крім того, посилання ОСОБА_1 на можливі порушення пішоходом вимог п. 4.4, п. 4.10, п. 4.14 ПДР України не спростовують факту допущеного нею порушення правил дорожнього руху та не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Навіть у разі наявності порушень з боку пішохода, це не усуває обов`язку водія надати дорогу пішоходу на нерегульованому пішохідному переході.
Суд також відхиляє довід ОСОБА_1 щодо відсутності складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП у зв`язку з тим, що зазначена норма нібито не охоплює наїзд на пішохода. Зазначена позиція є помилковою, оскільки об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, полягає у порушенні правил дорожнього руху, яке спричинило пошкодження транспортних засобів або іншого майна, незалежно від того, кому саме заподіяна шкода. Як встановлено судом, у результаті ДТП транспортний засіб «Kia Picanto» отримав механічні пошкодження, а саме пошкодження дзеркалу, з матеріальними збитками, що повністю охоплюється диспозицією ст. 124 КУпАП.
Факт заподіяння пішоходу ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень у вигляді забою кісток тазу справа судом враховується як наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджує небезпечність порушення, однак не виключає адміністративної відповідальності водія.
Таким чином, суд приходить до переконання, що саме порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3 б та п. 18.1 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, а її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною належними та допустимими доказами.
За таких обставин суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявна вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а її дії правильно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, оскільки порушення ним вимог п. 2.3б та п. 18.1 Правил дорожнього руху України спричинило пошкодження транспортних засобів.
Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення також підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 543592 від 17.12.2025 матеріалами адміністративної справи, а саме:
-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.12.2025;
-письмовими поясненнями ОСОБА_2 ;
-письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;
-довідкової КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР від 17.12.2025;
-довікою СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 17.12.2025.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, притягувана, реалізувавши своє право володіти автомобілем та їздити на ньому, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відтак, суд приходить до висновку, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення вимог п. 2.3б та п. 18.1 Правил дорожнього руху, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Таким чином, встановлені судом обставини та досліджені докази, їх належна оцінка в сукупності, дають можливість прийти однозначного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
З огляду на встановлені обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд вважає необґрунтованою позицію ОСОБА_1  про її невинуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки така її позиція була спростована дослідженими судом доказами.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення нею нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення на ОСОБА_1  підлягає стягненню сума судового збору.
Керуючись ст. ст. 9, 10, 24, 38, 124, 221, 268, 283, 284 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень на користь держави. 
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за редакцією від 01.01.2026, стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665,60 гривень на користь держави.
У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.
Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси Віктор ІВАНОВ