Справа № 693/1255/25 
Провадження № 2/693/275/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

09.02.2026р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в складі: головуючої судді Коцюбинської Ю.Д., за участю секретарів судового засідання - Олійник С.І., Коломієць С.В., представника позивачів, адвоката - Непокульчицького В.С., представника відповідача, адвоката - Євича С.П., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Жашків цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» та ОСОБА_3 про стягнення недоплаченої суми страхової (регламентної) виплати, матеріальної та моральної шкоди,
У С Т А Н О В И В:

Представник позивачів адвокат Непокульчицький В.С., який діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_3 про стягнення недоплаченої суми страхової (регламентної) виплати, матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що 28.02.2025 року о 20 год 45 хв. на а/д М-05 Київ – Одеса 160 км+300м., ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом CHEVROLET Captiva, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою під час перестроювання в ліву смугу для руху, не надав перевагу в русі автомобілю Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , яка рухалася в попутному напрямку в смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого відбулося зіткнення та автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.10.3,2.3 б Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.
За результатом розгляду даної справи посадовими особами поліції відносно ОСОБА_3 складено адміністративний протокол за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та справу скеровано до суду для прийняття рішення. 
Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 13.05.2025 року (справа № 705/1477/25) ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Вказане рішення набрало законної сили 24.05.2025 р. 
Цивільно – правова відповідальність власника (користувача) автомобіля Chevrolet captiva, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля Opel Zafira зареєстровано в одного і того ж самого страхувальника - Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», тому ОСОБА_1 звернувся до відповідача 1 із заявою про страхову (регламентну) виплату. 
11.06.2025 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» здійснив страхову (регламентну) виплату на користь власника автомобіля Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 в розмірі 203 000,00 грн шляхом зарахування коштів на його картковий рахунок. 
Ліміт страхової (регламентної) виплати по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок ДТП власнику автомобіля Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 на момент пригоди – 28.02.2025 р. становить 250,000,00 грн. 
Згідно до висновку експерта від 24.03.2025 за № 08ВЕ, матеріальний збиток, завданого власнику автомобіля Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_2 у результаті його пошкодження при ДТП становить 419 211, 00 грн. 
На думку позивачів ПАТ «Страхова група «ТАС» зобов`язана здійснити власнику автомобіля недоплачену страхову (регламентну) виплату в розмірі 47 000,00 грн (250 000,00-203 000,00 =47000,00). 
Крім того відповідача ОСОБА_3 було визнано винним в ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, тому обов`язок по відшкодуванню шкоди власнику автомобіля Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, яка перевищує ліміт страхової (регламентної) виплати (250,000,00 грн) в розмірі 169 211,00 грн (419 211,00-250 000,00 =169 211,00) необхідно покласти на ОСОБА_3 . 
Крім цього, внаслідок ДТП ОСОБА_2 завдано моральна шкода. 
Моральну шкоду позивач ОСОБА_2 оцінює в розмірі 10 000,00 грн оскільки в результаті ДТП їй спричинено істотні моральні страждання, вона отримала тяжку моральну травму, оскільки остання до цього часу не може подолати страх перед автотранспортом, перед кожною поїздкою в автомобілі в неї перед очима спливають картинки страшної аварії, зіткнення автомобілів тощо. Крім цього їхній сімейний автомобіль Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_2 зазнав значних пошкоджень і його відновлення потребує великих фінансових витрат, що ставить її сім?ю в скрутне матеріальне становище і до даного часу ні вона, ні її чоловік ОСОБА_1 не можуть користуватися вказаним транспортним засобом. Робота позивачки ОСОБА_2 пов`язана із сферою надання послуг і потребує постійного відрядження в різні міста України своїм транспортом, але після пошкодження їхнього автомобіля, а фактично фізичного знищення, вона втратила вказану роботу. Вищевказане сильно позначилося на різкому погіршенню її здоров`я, появі головного болю, погіршенню апетиту, в порушенні життєвого укладу сім?ї. Всі вищеперераховані обставини призвели до зміни звичайного способу життя ОСОБА_2 , емоційний дискомфортом, пов`язаного із пережитим, останньої спричинена не залікована психологічна травма, величезні душевні страждання в зв`язку пережитим, погіршенням стану її здоров`я. 
На думку позивачів, обов`язок по стягненню моральної шкоди на користь ОСОБА_2 необхідно покласти на ОСОБА_3 . 
Для встановлення матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 внаслідок пошкодження в результаті ДТП його автомобіля Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_2 була проведена судова авто – товарознавча експертиза від 24.03.2025 р. за № 08 ВЕ, вартість за проведення якої становить 6300,00 грн., за проведення якої було сплачено позивачем ОСОБА_1 власні кошти, а тому обов`язок по відшкодуванню вартості за проведення вищевказаної експертизи необхідно покласти солідарно на відповідачів. 
У зв`язку з вищевикладеним позивачі звернувся до суду та просили стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхової (регламентної) виплати в розмірі 47 000,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 169 211,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. 
Стягнути солідарно з ПАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 20 000,00 грн: витрати на оплату послуг експерта за результатом проведеної судової авто товарознавчої експертизи від 24.03.2025 за № 08 ВЕ в розмірі 6300 грн та судовий збір в розмірі 2162,11 грн. 
Стягнути солідарно з ПАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 20 000,00 грн та судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн.
23.09.2025 року від представника відповідача АТ «СГ» «ТАС» (приватне) Харченка О.Д. до суду надійшов відзив, у якому він просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
В обґрунтування відзиву, вказав, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) повністю не згодна із заявленими позовними вимогами виходячи з наступного. 
28.02.2025 року біля 20 год.45 хв. на 160 км.+300 м. а/д М-05 Київ – Одеса сталася дорожньо – транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля «CHEVROLET Captiva, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 під керуванням ОСОБА_2 . 
Згідно постанови Жашківського районного суду Черкаської області від 13.05.2025 у справі № 705/1477/25, винною особою в скоєнні вищевказаного ДТП визнано водія автомобіля «CHEVROLET Captiva, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 .
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ`ТАС» (приватне) за полісом ЕР 226851407 від 31.01.20205 року з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 3-х осіб (потерпілий) в розмірі 250,000 грн та франшизою в розмірі -0,00 грн.
З відповідним повідомленням про ДТП до АТ «СГ «ТАС» (приватне) зверталися: 01.03.2025 року – представник страхувальника – водія ОСОБА_3 та 03.03.2025 року - позивач ОСОБА_2 
11.03.2025 року представником АТ «СГ «ТАС» (приватне) ОСОБА_5 було проведено огляд автомобіля «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_2 , про що було складено відповідний протокол огляду 11.03.2025 року, 11.03.2025 року, який було підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . 
В кінці даного акту зазначено, що «акт огляду (дефектна відомість) складена на підставі зовнішнього огляду ТЗ. З актом ознайомлений, пошкодження записано вірно» та мається підпис ОСОБА_1 . 
Після цього ОСОБА_1 з проханням зафіксувати будь-які інші пошкодження, які були б виявлені ним при ремонті ТЗ, до АТ «СГ «ТАС» (приватне) не звертався, отже все було зафіксовано та пораховано, згідно вищевказаного акту огляду та фото пошкоджень і ніяких інших законним підстав для проведення додаткових доплат ОСОБА_1 до страхової компанії не надавалося.
Тобто, між АТ «СГ «ТАС» (приватне) та потерпілим ОСОБА_1 була досягнута згода, що до суми нанесеного йому збитку при вищевказаній ДТП і ця була сума 203 000, 00 грн. зафіксовані в підписаній ним особисто, відповідній заяві про страхове відшкодування та поданій до АТ «СГ «ТАС» (приватне) 27.03.2025 року і на проведення експертизи він не наполягав. 
У заяві про страхову виплату ОСОБА_1 зазначено: «погоджуюсь з тим, що розмір страхової виплати складає: 203 000,00 грн та не наполягаю на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна».
Отримання вищевказаної суми від АТ «СГ «ТАС» (приватне) ОСОБА_1 підтверджує у своїй позовній заяві, тобто спору щодо виплаченої суми страхового відшкодування між АТ «СГ «ТАС» (приватне) та позивачем 1 не має та бути не може про, що свідчить зміст його заяви на виплату страхового відшкодування. 
У зв`язку з тим, що позивач 1 погодився з тим, що розмір страхової виплати складає 203 000,00 та не наполягав на проведенні оцінки, експертизи за пошкоджено майно, то його вимоги щодо стягнення з відповідача 1 нібито недоплаченої суми страхового відшкодування 47 000,00 грн; солідарно з відповідача 1 та ОСОБА_3 20 000, 00 грн – витрат на правову допомогу адвоката; 6300, 00 грн – вартість проведеної судової авто-товарознавчої експертизи та 2162,11 - судового збору є протизаконними та задоволенню по відношенню до АТ «СГ «ТАС» (приватне) – не підлягають. 
Не підлягають також задоволенню судом по відношенню до АТ «СГ «ТАС» (приватне) заявлені вимоги позивача ОСОБА_2 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу та 1211,20 грн – судового збору, оскільки як вищезазначено, АТ «СГ «ТАС» (приватне) повністю розрахувалося з ОСОБА_1 , сплативши йому, відповідно до його заяви про страхову виплату суму страхового відшкодування - 203 000,00 грн. 
Щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому. 
Страховиком ( у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та п.п. «в» п.41.2 ст.41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовуються потерпілому – фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової витрати за шкоду, заподіяну здоров`ю. 
Позивачка ОСОБА_2 з повідомленням про те, що у вищевказаній ДТП, отримала тілесні ушкодження та проходила лікування в медичній установі до АТ «СГ «ТАС» (приватне) не зверталася і відповідних документів, які б підтвердили сам факт отримання цих тілесних ушкоджень та витрат на їх лікування не надавала, тобто виплат від АТ «СГ «ТАС» (приватне) пов`язаних її лікуванням не проводила. Згідно ст. 26-1 ЗУ, моральна шкода рахується як 5 % від суми страхової виплати на лікування, отже законних підстав для виплати їй будь-якої суми моральної шкоди АТ «СГ «ТАС», немає. 
06.10.2025 року від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката – Євича С.П. до суду надійшов відзив, у якому він просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування відзиву вказав, що у відповідності до висновку експерта № 08BE від 24 березня 2025 року за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи встановлено, що ринкова вартість автомобіля пошкодженого внаслідок ДТП марки Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 станом на момент пошкодження складає 419 211, 00 грн.
Ринкова вартість автомобіля в ушкодженому стані після ДТП марки Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 станом на момент пошкодження складає 119 060, 00 грн.
Вартість матеріального збитку автомобіля пошкодженого внаслідок ДТП марки Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 станом на момент пошкодження складає 419 211, 00 грн., що дорівнює ринковій вартості досліджуваного транспортного засобу на момент пошкодження.
Позивач в позовній заяві просить стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 169 211,00 (419 211,00 - 250 000,00), тобто різницю між ринковою вартістю пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля (матеріального збитку) та лімітом страхового відшкодування страхувальником.
Представник відповідача адвокат Євич С.П. вважає такий розмір необґрунтованим з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Відповідно до Висновку експерта №08ВЕ, транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
Як встановлено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 06.03.2025 року у справі № 697/1980/20 розмір завданої внаслідок пошкодження автомобіля шкоди, що підлягала відшкодуванню власнику, становить суму, що є різницею між ринковою вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як водія транспортного засобу Chevrolet Captiva, ДНЗ НОМЕР_1 була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в АТ «СГ`ТАС» ЕР/226851407 від 31.03.2025, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих, - 250 000 грн.
За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Оскільки позивачем не надано доказів щодо здійснення фактичного відновлювального ремонту його пошкодженого автомобіля із недостатністю витрачених сум на відновлювальний ремонт, відсутні підстави для відшкодування майнової шкоди позивачу у вигляді різниці завданих збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди й вимоги про відшкодування різниці між страховим відшкодуванням та визначеним розміром матеріального відшкодування.
Таким чином, в задоволені позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у вказаному розмірі слід відмовити.
Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн зазначив наступне.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, яка в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим вона понесла і чим обґрунтовується розмір компенсації.
В позовній заяві позивач 2 посилається на те, що внаслідок ДТП їй було спричинено моральну шкоду. При цьому будь яких доказів, які б свідчили про перенесення нею моральних страждань, яких вона зазнала, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням автомобіля не надано.
Крім того, як вказує позивач 2, сімейний автомобіль зазнав значних пошкоджень і його відновлення потребує витрат, що ставить її сім`ю у скрутне матеріальне становище, та її робота пов`язана в сфері надання послуг і потребує відрядження своїм транспортом, у зв`язку з чим вона її втратила. Проте таке твердження є не доведеним з огляду на те, що позивачем 2 не надано документального підтвердження працевлаштування, відрядження та відповідно втрати роботи, окрім того у власності сім`ї позивачів, крім пошкодженого автомобіля «Opel Zafira» р.н. НОМЕР_7 , ще є 2 автомобіля, а саме: SKODA FABIA, дата останньої реєстрації 19.07.2012 та BMW X5, дата останньої реєстрації 17.06.2025, що підтверджується Витягами з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів.
Тому представник відповідача – адвокат Євич С.П. вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Зрозуміло, що ДТП викликає переживання і незручності, проте ці страждання не досягли такого рівня моральних страждань, оскільки усі учасники дорожнього руху повинні розуміти, що вони керують транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки та може призвести до виникнення небезпечних ситуацій на дорозі та відповідно бути морально готовим до такого.
Щодо розміру судових витрат зазначив наступне.
Оскільки представником позивачів 1 та 2 встановлено фіксовану суму судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 20 000 грн з кожного з відповідачів, адвокат Євич С.П. вважає його таким, що не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру співрозмірності із обсягом наданих послуг.
Варто також врахувати висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду у справі № 922/445/19, в яких, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Також необхідно врахувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 02.09.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 
23.09.2025 року від представника відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) Харченка О.Д. до суду надійшов відзив. 
06.10.2025 року від представника відповідача – адвоката Євича С.П. до суду надійшов відзив. 
Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 02.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 
У судовому засіданні представник позивачів – адвокат Непокульчинський В.С. заявлений позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 – адвокат Євич С.П. просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
У судове засідання представник відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) не з`явився, при цьому до суду направив заяву про слухання справи у його відсутності. Просив при винесенні рішення врахувати заперечення викладені у відзиві. 
Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом установлено, що постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 13.05.2025 року у справі № 705/1477/25 ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення з виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави. (а.с.13).
Відповідно до висновку експерта № 08 ВЕ за результатами проведення транспорно-товарознавчої експертизи від 24.03.2025 року ринкова вартість пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 станом на момент пошкодження складає 419 211 (чотириста дев`ятнадцять тисяч двісті одинадцять) грн. 00 коп.
Вартість матеріального збитку, завданого (з технічної точки зору) власнику автомобіля OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 в результаті його пошкодження при ДТП на момент проведення дослідження становить 419 211,00 грн. 
Ринкова вартість (С) OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 в ушкодженому стані після ДТП, (утилізаційна вартість Су або залишкова), складає : 119 060,00 грн (сто дев`ятнадцять тисяч шістдесят) грн. 00 коп (а.с.14-24).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу № 226851407.
Відповідно до протоколу огляду колісного транспортного засобу від 11.03.2025 представником АТ «СГ «ТАС» (приватне) Береговим В.М. проведено огляд автомобіля «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_2 , який підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , власником автомобіля OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .
03.03.2025 року ОСОБА_2 звернулася до АТ «СГ`ТАС» (приватне) із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (ДТП). 
03.03.2025 ОСОБА_3 звернулася до АТ «СГ`ТАС» (приватне) із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (ДТП).
28.03.2025 року до голови правління АТ «СГ`ТАС» (приватне) звернувся ОСОБА_1 із заявою про страхову виплату у якій зазначено, що він « ОСОБА_7 з тим, що розмір страхової виплати складає 203 000 грн 00 коп з вирахуванням франшизи (якщо наявна згідно умов договору) та не наполягає на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Вищевказана заява підписана ОСОБА_1 . 
Згідно страхового акту № 15191/34/925 від 10.06.2025 року, сума страхового відшкодування ОСОБА_1 становить 203 000 грн. 
Додаток 1 до страхового акту № 15191/34/925 від 10.06.2025 року розмір страхового відшкодування що підлягає виплаті становить 203 000 грн. 00 коп. 
Відповідно до платіжного інструкції ОСОБА_1 здійснено зарахування безготівкових коштів страхового відшкодування по договору № ЕР226851407 від 31.01.2025 на картковий рахунок 11.06.2025 року у сумі 203 000,00 грн.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
На час дорожньо-транспортної пригоди відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулювалися Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.
Пунктом ч. 2 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дія положень Закону України "Про страхування" поширюється на відносини, що регулюються цим Законом, якщо цим Законом не передбачено інше.
За вимогами статті 3 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
Відповідно до ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У пункті 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).
Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачалося, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до протоколу огляду колісного транспортного засобу від 11.03.2025 року представником АТ «СГ «ТАС» (приватне) Береговим В.М. проведено огляд автомобіля «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_2 , який було підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . 
В кінці протоколу огляду колісного транспортного засобу від 11.03.2025 року зазначено, що «акт огляду (дефектна відомість) складена на підставі зовнішнього огляду КТЗ. З актом ознайомлений, пошкодження записано вірно» та мається підпис ОСОБА_1 . 
У заяві про страхову виплату ОСОБА_1 зазначено, що він погоджується з тим, що розмір страхової виплати складає 203 000,00 грн та не наполягає на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Вказана обставина позивачем не спростована.
У зв`язку з тим, що позивач 1 погодився з тим, що розмір страхової виплати складає 203 000,00 та не наполягав на проведенні оцінки, експертизи за пошкоджено майно, то його вимоги щодо стягнення з відповідача 1 нібито недоплаченої суми страхового відшкодування 47 000,00 грн задоволенню не підлягають. 
Враховуючи, що позивач самостійно погодив вартість відшкодування, не наполягав на отриманні коштів в межах ліміту відшкодування, суд приходить до висновку, що позивач не має права перекладати на відповідача 2 обов`язок щодо сплати різниці між лімітом відшкодування та сумою, погодженою позивачем.
Щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому. 
Страховиком ( у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та п.п. «в» п.41.2 ст.41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовуються потерпілому – фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової витрати за шкоду, заподіяну здоров`ю. 
Позивачка ОСОБА_2 з повідомленням про те, що у вищевказаній ДТП, отримала тілесні ушкодження та проходила лікування в медичній установі до АТ «СГ «ТАС» (приватне) не зверталася і відповідних документів, які б підтвердили сам факт отримання цих тілесних ушкоджень та витрат на їх лікування не надавала, тобто виплат від АТ «СГ «ТАС» (приватне) пов`язаних її лікуванням не проводила. Згідно ст. 26-1 ЗУ, моральна шкода рахується як 5 % від суми страхової виплати на лікування, отже законних підстав для виплати їй будь-якої суми моральної шкоди АТ «СГ «ТАС», немає. 
Враховуючи викладене, не підлягають також задоволенню судом по відношенню до АТ «СГ «ТАС» (приватне) заявлені вимоги по відшкодуванню судових витрат. 
У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС». 
Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 169 211, 00 грн.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно висновку експерта № 08 ВЕ за результатами проведення транспортно – товарознавчої експертизи від 24.03.2025 року ринкова вартість пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 станом на момент пошкодження складає 419 211 (чотириста дев`ятнадцять тисяч двісті одинадцять) грн. 00 коп. 
Вартість матеріального збитку, завданого (з технічної точки зору) власнику автомобіля OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 в результаті його пошкодження при ДТП на момент проведення дослідження становить 419 211,00 грн. 
Ринкова вартість (С) OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 в ушкодженому стані після ДТП, (утилізаційна вартість Су або залишкова), складає : 119 060,00 грн (сто дев`ятнадцять тисяч шістдесят) грн. 00 коп (а.с.14-24).
Різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою (страховим відшкодуванням в повному обсязі) та вартістю автомобіля в ушкодженому стані становить 50 151,00 грн. (419 211,00 - 250 000,00 - 119 060,00 = 50 151,00)
Позивачем ОСОБА_2 також заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн.
Згідно із ч. 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 7 ст. 23 ЦК України).
Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.
При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Ураховуючи, що унаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_3 позивач ОСОБА_2 потрапила у ДТП, пошкоджено транспортний засіб, власником якого є її чоловік, автомобіль використовувався позивачем у повсякденному житті, пошкодження автомобіля вплинуло на звичний ритм життя позивача ОСОБА_2 та її родини, суд погоджується з доводами позивача про завдання їй моральної шкоди. У той же час суд вважає, що достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди є 5000 грн., які слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 2. 
Розподіл судових витрат.
У позовні заяві позивачі прохали стягнути солідарно з ПАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 20 000,00 грн: стягнути солідарно з ПАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 20 000,00 грн.
Згідно ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Оскільки шкода позивачам не заподіяна спільними діями відповідачів, тому застосування солідарної відповідальності не можливе.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (як у даній справі).
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.
Далі, положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц , від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18.
Із матеріалів справи судом встановлено, що представництво інтересів позивачів за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в суді здійснював адвокат Непокульчинський В.С. що підтверджується ордерами від 18.08.2025 серія СА № 1132330, СА № 1132329 ( а.с.44,48), квитанціями до прибуткового касового ордеру № 10 від 17.03.2025 року, № 09 від 17.03.2025 (а.с.43,47), договорами про надання професійної правничої допомоги № 09, № 10 від 17.03.2025 року( а.с.41-42,45-46). 
Відповідно до договорів № 09, № 10 про правничої допомоги від 17.03.2025 року розмір гонорару адвоката складає 20, 000 грн, яка є фіксованою сумою, і не змінюється в залежності від обсягу послуг, витраченого адвокатом часу та не залежить від кінцевого результату, наданих юридичних послуг адвокатом та сплачується клієнтом при укладенні договору. 
У відзиві представником відповідача ОСОБА_3 адвокат Євич С.П. зазначав, що оскільки представником позивачів 1 та 2 встановлено фіксовану суму судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 20 000 грн з кожного з відповідачів, адвокат Євич С.П. вважає його таким, що не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру співрозмірності із обсягом наданих послуг.
Суд зазначає, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Водночас, слід зауважити, що у пунктах 127- 134, 141- 144, 146, 168, 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі N 922/1964/21 сформульовано наступні висновки щодо комплексного застосування норм статті 627 Цивільного кодексу України, статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України: «Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини» (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19). Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Доводи представника відповідача щодо невідповідності критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру нічим не підтверджуються та є, на думку суду, лише припущенням.
Отже, суд не вбачає підстав для зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 .
В той же час, суд вважає очевидно неспіврозмірними витрати на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 . Позовні вимоги ОСОБА_2 полягають у стягненні на її користь моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. Як зазначено вище, суд прийшов до висновку що достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди є 5 000,00 грн. Таким чином, суд погоджується с думкою відповідача, що витрати на правову допомогу в сумі 20 000, 00 грн є надмірними.
Суд вважає можливим врахувати при розподілі судових витрат, витрати на правову допомогу ОСОБА_2 в розмірі 5 000,00 грн.
Згідно ч.ч.4,6 ст.139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 24.03.2025 року прийнято від ОСОБА_2 за експертизу 08 ВЕ 6300 грн. 00 коп. 
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд проходить до висновку про стягнення судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 89, 141, 247, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» та ОСОБА_3 про стягнення недоплаченої суми страхової (регламентної) виплати, матеріальної та моральної шкоди, – задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 матеріальну шкоду в розмірі 50 151 (п`ятдесят тисяч сто п`ятдесят одну) гривню 00 копійок. 
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої АДРЕСА_3 , РНОКПП – НОМЕР_10 , моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять) тисяч гривень 00 копійок.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 4 640 (чотири тисячі шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої АДРЕСА_3 , РНОКПП – НОМЕР_10 , витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривні 00 копійок.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , витрати на оплату послуг експерта за результатом проведеної судової авто товарознавчої експертизи від 24.03.2025 за № 08 ВЕ у розмірі 1461 (одна тисяча чотириста шістдесят одну) гривню 60 копійок. 
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , сплачений судовий збір у розмірі 501 (п`ятсот одна) гривня 60 копійок. 
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої АДРЕСА_3 , РНОКПП – НОМЕР_10 сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. 
В іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення – якщо така адреса відсутня.

Головуючий: Ю. Д. Коцюбинська