Провадження № 2/537/80/2026
Справа № 537/4840/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.01.2026 року     м. Кременчук 

Крюківський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючої судді Мурашової Н.В., 
за участі секретаря Дьяченко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог. 
30 липня 2025 року ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №07.07.2024-100001493 від 07.07.2024 року у розмірі 20811,00 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту – 7000,00 грн., заборгованості по відсоткам – 9261,00 грн., комісії – 1050,00 грн., неустойки – 3500,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору – 2422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.07.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір (оферти) №07.07.2024-100001493. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит на наступних умовах: Сума кредиту – 7000,00 грн. Строк, на який надається кредит – 98 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту –12.10.2024. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/строку договору не передбачена. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,35% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту і дорівнює 1050,00 грн., нараховується у день видачі кредиту. Договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, щодо якої укладено договір. Протягом строку дії договору тарифи та комісія за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг. Денна процентна ставка та її розрахунок 1,13% загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Неустойка: 70,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Кредитний договір №07.07.2024-100001493 від 07.07.2024 року укладений ТОВ «Споживчий центр» з ОСОБА_1 в електронному виді з дотриманням положень ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронні довірчі послуги» після проведення ідентифікації позичальника ОСОБА_1 шляхом використання системи BankID Національного банку України. Договір підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним цифровим підписом – одноразовим ідентифікатором, отриманим по номеру її телефона, зазначеному при реєстрації в інформаційній системі Кредитодавця. 
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Кредитним договором №07.07.2024-100001493 від 07.07.2024 року виконало в повному обсязі та перерахувало відповідачу суму кредиту 7000 грн., відповідно до договору.
ОСОБА_1 зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Однак свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 20811,00 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту – 7000,00 грн., заборгованості по процентам – 9261,00 грн., комісії – 1050,00 грн., заборгованості по неустойці – 3500,00 грн.
За таких обставин позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду за захистом своїх прав, з цих підстав поніс судові витрати на судовий збір 2422,40 грн., просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі на підставі положень ст.ст. 512, 516, 526, 530, 610, 612, 625, 628, 631, 1046, 1048, 1054, 1055, 1077, 1078, 1080, 1082 ЦК України.

Рух справи.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позиції учасників справи в судовому засіданні.
Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Мохир Я.В. не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням. Проте  ОСОБА_1  не повідомила причини неявки, не зверталася із заявою про відкладення розгляду справи до суду. 
В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом.
07.07.2024 року ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором, який був направлений на вказаний нею фінансовий номер телефону, підписала пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення договору (оферта) (кредитної лінії) з наведеними умовами укладення електронного кредитного договору (оферти) у порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію. 
Із Заявки кредитного договору №07.07.2024-100001493 (кредитної лінії) вбачається. Дата та час укладення 07.07.2024 о 15:17. Даний електронний кредитний договір, частиною якого є дана заявка, укладаються у порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію». Дана заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився 07.07.2024 року за цим посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Кредитодавець: ТОВ «Споживчий центр». Позичальник: ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , дата видачі 09.07.2012, орган, що видав Крюківський районний відділ у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби в Полтавській області, ІПН 3521505100. Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 4149-49ХХ-ХХХХ-7388.
Відповідно до умов кредитного договору №07.07.2024-100001493 від 07.07.2024 року Позичальнику надається кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту 07.07.2024 року. 2. Сума кредиту 7000,00 грн. 3 Строк, на який надається кредит 98 днів з дати його надання. 4. Дата повернення (виплати) кредиту 12.10.2024 року. 5. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за один день користування кредитом, застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 6. Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту – 1,13%. 7. Проценти (економічна сутність – плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (всі транші, залишку від всієї суми кредиту) на кількість днів користування Кредитом/Залишком кредиту та на проценту ставку. 8. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1050,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. 10. В день укладення Договору Позичальнику відкривається кредитна лінія. 11. Протягом строку дії договору тарифи та комісія за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг. 12. ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 25688,31%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 14783,77 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 7783,77 грн. 13. Неустойка: 70,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 14. Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 365% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України встановлюється законом. 15. Місцем виконання цього договору є місцезнаходження кредитодавця. 20. Спосіб ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифікаційних даних через систему BankID НБУ.
Згідно заявки до Договору позичальник підтвердив, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в частинах 1, 5 статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», примірник цього договору, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування.
Наведені умови кредитування відповідають зазначеним у відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №07.07.2024-100001493 від 07.07.2024 року.
07.07.2024 року ОСОБА_1 погодила пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферти) №07.07.2024-100001493, яка відповідно до пункту 1.1 є пропозицією ТОВ «Споживчий центр» укласти електронний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст.634 ЦК України, ні публічним договором у розумінні ст.633 ЦК України.
Підписання споживачем даної пропозиції (оферти) передбачає надання його згоди на зазначені умови надання споживчого кредиту (п.1.13 пропозиції).
Заявка кредитного договору №07.07.2024-100001493 від 07.07.2024 року, відповідь позичальника про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) від 07.07.2024 року, пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) підписані відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е322, який був надісланий їй смс-повідомленням на фінансовий номер телефону НОМЕР_2 , вказаний при ідентифікації на сайті товариства.
Пунктом 4.1. Договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49хх-хххх-7388.
Пунктом 4.3. Договору передбачено, що днем надання Кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця.
Відповідно до квитанції про зарахування ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №446233634 від 07.07.2024 року проведено платіж. Платник ТОВ «Споживчий центр», ЄДРПОУ 37356833, номер операції 446233634, код авторизації 898827, час операції 07.07.2024 15:17. Термінал: www.ipay.ua. Картка отримувача: 414949хххххх7388. Призначення платежу: видача за договором кредиту №07.07.2024-100001493. Сума платежу: 7000 грн. (а.с.20).
Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором.
Відповідно до п.6.1. Договору Позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів, комісії не пізніше термінів, вказаних у Графіку платежів; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
Відповідач ОСОБА_1 не надала своєчасно ТОВ «Споживчий центр» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
Згідно з наданим ТОВ «Споживчий центр» розрахунком ОСОБА_1 має заборгованість по кредитному договору №07.07.2024-100001493 від 07.07.2024 року в розмірі 20811,00 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту – 7000,00 грн., заборгованості по процентам, нарахованим за період з 07.07.2024 року по 12.10.2024 року – 9261,00 грн., комісії – 1050,00 грн., заборгованості по неустойці – 3500,00 грн.

Мотиви ухваленого рішення суду та застосовані норми права.
Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу.
Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
В силу ст.12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Отже, судом у справі встановлено, що 07.07.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали в електронному вигляді та підписали електронним підписом відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Кредитний договір №07.07.2024-100001493 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу надано в кредит грошові кошти у розмірі 7000 грн строком на 98 днів, тобто з 07.07.2024 року по 12.10.2024 року, за умови сплати процентів за користування кредитом 1,35% на день від заборгованості по тілу кредиту. Комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1050,00 грн. 
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
У ч.1 ст.627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка за користування кредитом, установлена у договорі, має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Законодавства, що регулює порядок кредитування, захисту прав споживачів.
У ст. 215 ЦК України визначено підстави недійсності правочину. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. (ч.1 ст.215 ЦК України). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. (ч.2 ст.215 ЦК України).  Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). (ч.3 ст.215 ЦК України).
У ст. 216 ЦК України наведено правові наслідки недійсності правочину. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. (ч.1 ст.216 ЦК України). Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. (ч.2 ст.216 ЦК України). Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. (ч.3 ст.216 ЦК України). Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. (ч.4 ст.216 ЦК України).
Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. (ч.5 ст.216 ЦК України).
У ст. 217 ЦК України установлені правові наслідки недійсності окремих частин правочину. Так, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року, дано роз`яснення, що за змістом ст.215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини – якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані – якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом.
Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 року у справі № 916/3156/17, провадження № 12-304гс18 виклала правову позицію щодо нікчемності правочину. Погодилася з висновками Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.11.2018 року у справі № 577/5321/17, щодо того, що правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Цивільні правочини, які порушують публічний порядок, є нікчемними. 
Велика Палата Верховного Суду також погодилася з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц і від 07.11.2018 року у справі № 357/3394/16-ц щодо того, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
Водночас Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).
Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів.
За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Така позиція відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) під час розгляду спорів у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав.
Отже, відповідно до ч.2 ст.215, ст.217 ЦК України, суд вважає нікчемною частину Кредитного договору №07.07.2024-100001493 від 07.07.2024 року, в якій в порушення вимог ст.627 ЦК України, п.5 ст.8 , п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», в редакції Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року, з 21.08.2024 року денна процентна ставка за кристування кредитом установлена у договорі більше 1%, а саме 1,35%. 
Отже за користування кредитом, наданим ТОВ «Споживчий Центр» ОСОБА_1 за договором №07.07.2024-100001493 від 07.07.2024 року проценти за користування кредитом мали нараховуватися з дотриманням умов договору, але також і з дотриманням наведених вище вимог п.5 ст.8 , п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тобто за період 07.07.2024 року по 20.08.2024 року – 1,35% на день від залишку заборгованості за кредитом, що становить 7000 грн. х 1,35% х 45 днів = 4252,50 грн., а з 21.08.2024 року 12.10.2024 року – 1% на день від залишку заборгованості за кредитом 7000 грн. х 1% х 53 дня = 3710,00 грн., що в цілому становить заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 07.07.2024 року по 12.10.2024 року в розмірі 7962,50 грн.
За межами строку кредитування позивач не проводив додаткових нарахувань по відсоткам за користування кредитом, не зазначав їх у позовних вимогах.
Нарахування комісії за надання та обслуговуваня кредиту та стягнення з відповідача заборгованості по комісії за надання та обслуговування кредиту відповідає положенням п.4 ч.1, ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування».
Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання.
В ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.
В ст.546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).
Умовами Кредитного договору установлено відповідальність у виді сплати неустойки та відсотків за невиконання грошового зобов`язання на підставі ст.625 ЦК Укрпїни.
Разом з тим відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
А тому, враховуючи, що внаслідок збройної агресії РФ проти України з 24.02.2022 року і по теперішній час в Україні триває воєнний стан, то відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за невиконання умов Кредитного договору позичальник ОСОБА_1 звільняється від обов`язку сплатити на користь кредитодавця неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення. Нарахована неустойка підлягає списанню кредитодавцем ТОВ «Споживчий центр».
Враховуючи викладене, керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем ОСОБА_1 свого зобов`язання за спірним кредитним договором. 
А тому суд прийшов до висновків, що необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №07.07.2024-100001493 від 07.07.2024 року в частині яка є правомірною (не є нікчемною в силу закону) , з врахуванням ст.627, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, п.5 ст.8 , п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», в редакції Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року, в розмірі 16012,50 грн., з яких основний борг 7000 грн., проценти за користування кредитом, нараховані у строк кредитування з 07.07.2024 року по 12.10.2024 року в розмірі 7962,50 грн., комісія за надання кредиту 1050 грн..
А тому позов ТОВ «Споживчий центр» підлягає частковому задоволенню на 76,94% (ціна позову 20811 грн. х 76,94%= задоволені вимоги 16012,50 грн.).
Отже вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд вирішує питання про розподіл судових витрат при ухваленні рішення, а позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» задоволені частково, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати на судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, – 1863,80 грн. (2422,40 грн. х 76,94%= 1863,80 грн.).
Керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №07.07.2024-100001493 від 07 липня 2024 року в розмірі 16012 (шістнадцять тисяч дванадцять) грн. 50 коп., з яких основний борг 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп., проценти за користування кредитом, нараховані у строк кредитування з 07.07.2024 року по 12.10.2024 року в розмірі 7962 (сім тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн. 50 коп., комісія за надання кредиту 1050 (одна тисяча п`ятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати на судовий збір в розмірі 1863 (одна тисяча вісімсот шістдесят три) грн. 80 коп. 
Інформація про сторони:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133А;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня складення його повного тексту. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день складення його повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складений 15.01.2026 року з підстав відключення електроенергії.
Суддя         Мурашова Н.В.