Справа № 560/10572/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

02 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
1. Визнати незаконним рішення командира військової частини НОМЕР_1 , про відмову у звільненні водія (відділення підвозу боєприпасів) 3 САБатр1 САДн військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 з військової служби у зв`язку з небажанням продовжити військову службу та сімейними обставинами, якими є необхідність здійснювати догляд за матір`ю з числа осіб з інвалідністю II групи на підставі підпункту г, пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оформлене висновком про відмову у звільненні з військової служби від 07.06.2025 року.
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення водія (відділення підвозу боєприпасів) 3 САБатр1 САДн військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 з військової служби у зв`язку з небажанням продовжити військову службу та сімейними обставинами, якими є необхідність здійснювати догляд за матір`ю з числа осіб з інвалідністю II групи на підставі підпункту г, пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 02 червня 2025 року позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив у зв`язку із небажанням продовжити військову службу та сімейними обставинами, якими є необхідність постійного догляду за своєю матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №940414 є особою з інвалідністю ІІ групи, та за висновком про наявність порушення функцій організму від 22.05.2025 №380, а також довідкою лікарсько-консультативної комісії від 22.05.2025 року, за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та не здатна до самообслуговування, на підставі пп. г п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". До рапорту було додано нотаріально засвідчені копії документів, які, на думку позивача, підтверджують його право на звільнення з військової служби. 
Однак, 07 червня 2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_4 затверджено висновок про відмову у звільненні позивача з військової служби від 07 червня 2025 року, із зазначенням інформації про наявність у матері позивача інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення та які не потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Позивач вважає таку відмову протиправною, тому просить позовні вимоги задовольнити. 
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 26.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду у справі №506/10572/25.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що в результаті розгляду документів, доданих до рапорту ОСОБА_1 з проханням звільнення з військової служби стало відомо, що батько ОСОБА_1 – ОСОБА_5 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.05.2022 №108. Так, ОСОБА_5 , має першочергове право на звільнення з військової служби у зв`язку із з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи та здійснювати догляд за дружиною.
На думку військової частини НОМЕР_1 саме чоловік ОСОБА_3 має першочергове право на звільнення лав Збройних сил України у зв`язку із необхідністю здійснювати догляд за дружиною, яка є особою з інвалідністю ІІ групи та створювати своїй дружині всі умови для комфортного проживання так як вони проживають разом, ведуть спільне господарство та пов`язані спільним побутом. Крім того, позивачем надано документи, які засвідчують наявність рідного брата – ОСОБА_6 , який має інвалідність ІІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №870817. Проте відомостей про потребу брата в постійному сторонньому догляді немає. З огляду на зазначене, піклування та догляд за своєю матір`ю ОСОБА_3 є обов`язком її сина ОСОБА_6 .
На підставі наявних відомостей військова частина дійшла висновку про те, що рідний брат ОСОБА_1 – ОСОБА_6 може здійснювати сторонній догляд на непрофесійні основі за матір`ю ОСОБА_3 , а сам ОСОБА_1 у зв`язку із тим що він є військовослужбовцем та виконує свій конституційний обов`язок пов`язаний із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, може допомагати в додаткових витратах на матір, викликаних інвалідністю.
Також до рапорту додано документи, які засвідчують наявність у матері позивача батька – ОСОБА_7 , який є членом сім`ї першого ступеня споріднення, пенсіонер за віком (пенсійне посвідчення серія НОМЕР_3 від 18.03.2009 р.). Документів, які б засвідчували, що ОСОБА_8 потребує постійного стороннього догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, позивачем не надано.
Вираховуючи викладене, військова частина вважає, що при прийнятті рішення про звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 через сімейні обставини, що передбачено абз. 13 п.п. 3 ч. 12 відповідно до п.п. «г» п. 2 ч.4, ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити. 
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №4 від 26.02.2022 року солдата запасу ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водія відділення управління взводу управління батареї 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_1 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №115 від 21.04.2023 року солдата ОСОБА_1 призначено на посаду водія 2 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №189 від 01.07.2023 року солдата ОСОБА_1 призначено на посаду водія 2 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
02 червня 2025 року водій (відділення підвозу боєприпасів) 3 САБатр1 САДн військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_9 звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , у якому просив у зв`язку з небажанням продовжити військову службу та сімейними обставинами, якими є необхідність постійного догляду за своєю матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №940414 є особою з інвалідністю ІІ групи, та за висновком про наявність порушення функцій організму від 22.05.2025 №380, а також довідкою лікарсько-консультативної комісії від 22.05.2025 року, за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та не здатна до самообслуговування, на підставі пп. г п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
До цього рапорту додано нотаріально засвідчені копії таких документів:
- Акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 №4 від 12 травня 2025 року,
- Пенсійного посвідчення ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 ,
- Довідки ЛКК ОСОБА_3 від 22.05.2025 року,
- Висновок про наявність порушення функцій організму ОСОБА_3 №380 від
22.05.2025 року,
- Витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 №2024/006613510,
- Довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_3 серії 12 ААГ №940414,
- Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо
актового запису про народження №00045919092,
- Паспорта громадянина України ОСОБА_3 НА НОМЕР_6 ,
- Пенсійного посвідчення ОСОБА_10 серії НОМЕР_7 ,
- Довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_1 серії 12 ААВ №870817,
- Витягу з наказу №108 від 01.05.2022 року,
- Довідки №491 від 30.05.2024 року,
- Довідки про склад сім`ї №02.14.14.13-239 від 15.05.2025 року,
- Свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 НОМЕР_8 ,
- Свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_9 ,
- Свідоцтва про народження ОСОБА_12 НОМЕР_10 ,
- Свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_11 ,
- Відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №8512 від
15.05.2025 року,
- Пенсійного посвідчення ОСОБА_13 серії НОМЕР_3 ,
- Паспорта громадянина України ОСОБА_13 НОМЕР_12 ,
- Картки платника податків ОСОБА_13 
- Паспорта громадянина України ОСОБА_10 НОМЕР_13 ,
- Картки платника податків ОСОБА_10 ,
- Паспорта громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_14 ,
- Картки платника податків ОСОБА_1 ,
- Витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 №2024/001216977.
07 червня 2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_4 затверджено висновок про відмову у звільненні з військової служби від 07 червня 2025 року, в якому зазначено про відсутність у позивача права звільнення з військової служби з наступних причин:
- наявність у позивача рідного брата – ОСОБА_6 (копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_11 ), який навчається у на денній формі навчання у Хмельницькому Інституті соціальних технологій з терміном навчання по 30.06.2026 (довідка №491 від 30.06.2024 року) і який має ІІІ групу інвалідності та не потребує постійного стороннього догляду (підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААБ № 870817 від 27.05.2020 року);
- наявність у позивача батька – ОСОБА_5 (копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_15 та свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 ) який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 та має першочергове право на звільнення з військової служби з метою здійснення постійного стороннього догляду за своєю дружиною – ОСОБА_3 ;
- наявність у матері позивача ( ОСОБА_3 ) батька – ОСОБА_7 , який є членом сім`ї першого ступеня споріднення, пенсіонер за віком (пенсійне посвідчення серія НОМЕР_3 від 18.03.2009 р.). Документів, які б засвідчували, що ОСОБА_8 потребує постійного стороннього догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, позивачем не надано.
Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом № 2232-XII.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч.6 ст.2 Закону України № 2232-ХІІ передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Статтею 24 Закону № 2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби, відповідно до ч.3 якої закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені ст.26 Закону №2232-XII, а у ч.4 цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (п.1), під час воєнного стану (п. 2).
У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.
Відповідно до пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Абзацом 13 п.3 ч.12 ст.26 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, зокрема, на таких підставах: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Згідно з ч.7 ст.26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008).
Стосовно порядку звільнення, п.233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
підстави звільнення з військової служби;
думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абз.3 п.241 Положення №1153/2008).
Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-XII через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина як необхідність здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи. При цьому, умовами такого звільнення є відсутність у такої особи з інвалідністю І чи II групи інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення або ж, якщо такі особи є, то вони самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
У спірних правовідносинах позивач згідно з наданими документами до рапорту обґрунтовує наявність у нього підстав для звільнення з військової служби саме у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю II групи.
Відповідач свою відмову у задоволенні вказаного рапорту обґрунтовує тим, що у матері позивача є інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати за нею постійний догляд, а саме:
- рідний брат позивача - ОСОБА_6 , який навчається у на денній формі навчання у Хмельницькому Інституті соціальних технологій з терміном навчання по 30.06.2026 (довідка №491 від 30.06.2024 року) і який має ІІІ групу інвалідності та не потребує постійного стороннього догляду (підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААБ № 870817 від 27.05.2020 року);
- батько позивача - ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ;
- батько матері позивача ОСОБА_13 , який є членом сім`ї першого ступеня споріднення, пенсіонер за віком (1954 р.н.), пенсійне посвідчення серія НОМЕР_3 від 18.03.2009 р).
Стосовно наявності у матері позивача, ОСОБА_3 , чоловіка, ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 суд зазначає, що закон не встановлює ієрархії між членами сім`ї. Оцінюється не споріднення, а реальна можливість здійснення догляду. У випадку, якщо і син, і чоловік проходять військову службу, вони обидва вважаються такими, що об`єктивно не можуть здійснювати постійний догляд; у такій ситуації право на звільнення може виникнути в обох, але реалізоване може бути лише одним із них - тим, хто фактично буде визначений особою, що здійснює догляд. 
В матеріалах справи немає доказів, що батько позивача, ОСОБА_5 , скористався своїм правом на звільнення з військової служби для здійснення догляду за своєю дружиною.
Отже, доводи відповідача в цій частині відмови є помилковими.
Стосовно наявності у матері позивача, ОСОБА_3 , іншого сина - ОСОБА_6 (рідного брата позивача) та батька - ОСОБА_13 , суд зазначає, що чинне законодавство пов`язує зазначену правову категорію з фактом наявності або відсутності родинного зв`язку, а не зі станом здоров`я такого члена сім`ї. Сам по собі факт встановлення інвалідності ІІІ групи не свідчить про повну непрацездатність особи, не припиняє родинних правовідносин та не виключає особу зі складу членів сім`ї відповідного ступеня споріднення. Законодавство не містить норм, які б передбачали можливість ігнорування наявності члена сім`ї першого або другого ступеня споріднення з підстав встановлення інвалідності ІІІ групи. 
Статус батька як пенсіонера також не має вирішального правового значення для оцінки критерію "відсутності інших членів сім`ї", оскільки закон пов`язує цей критерій з наявністю родинного зв`язку, а не з віком, працездатністю чи соціальним статусом. Пенсійний вік не припиняє сімейних правовідносин і не виключає особу зі складу членів сім`ї відповідного ступеня споріднення. 
Відсутність члена сім`ї у розумінні законодавства має місце лише у випадках, прямо визначених законом (смерть, визнання безвісно відсутнім, оголошення померлим тощо). Факт перебування на пенсії до таких підстав не належить.
Разом із тим, суд звертає увагу, що сам факт окремого проживання інших членів сім`ї не є автоматичною підставою для висновку про відсутність осіб, здатних забезпечувати постійний догляд. При оцінці питання можливості здійснення постійного догляду суд враховує реальну здатність членів сім`ї виконувати такі обов`язки та їх стан здоров`я.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що наявність у матері військовослужбовця іншого сина та батька виключає можливість визнання її такою, що не має інших членів сім`ї першого або другого ступеня споріднення, а тому відповідні доводи позивача є необґрунтованими.
Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для звільнення позивача з військової служби на підставі рапорту від 02.06.2025, оскільки позивачем не надано всіх належних документів на підтвердження підстав для звільнення з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини відповідно до абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону № 2232-ХІІ, а відтак оскаржувана відмова, оформлена висновком від 07.06.2025, відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, ч.2 ст.19 Конституції України, а доводи позивача та надані ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).
За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваних дій, про що описано вище.
Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши здобуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.
Підстав для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України немає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_16 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_17 ) 	

Головуючий суддя 		В.К. Блонський