ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 753/11214/25                                                      Головуючий у І інстанції - Цимбал І.К.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 листопада 2025 року                                                                                      м. Київ
          
        Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                        суддів:                 Бужак Н.П., Мєзєнцева Є.І.,

               при секретарі:                 Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від         30 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції в Чернігівській області в особі Управління патрульної поліції ДПП в Чернігівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - 

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в Чернігівській області в особі Управління патрульної поліції ДПП в Чернігівській області, у якому просила:
- визнати протиправними дії Інспектора Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Максимчука Дениса Олександровича, які полягають у винесенні ним 20.05.2025 щодо ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище, прізвище на момент отримання права керування транспортним засобом) постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за     ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладенні адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі  340 грн;
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4774633 від 20.05.2025 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн;
- закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 .
Позовні вимоги були мотивовані тим, що спірна постанова, якою Позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності є протиправною, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови Інспектор неповно з`ясував всі обставини справи.
Так, Позивачкою було зазначено наступні підстави даного адміністративного позову:
- прилад TruCam LTI 20/20 № TC000607 (межі похибки - 2 км/год) в порушення вимог статті 40 Закону України «Про національну поліцію України» був застосований інспектором УПП ДПП з руки, без монтажу/розміщення по зовнішньому периметру дороги, а також без закріплення на однострої; 
- верхня та нижня частини приладу Tru Cam LTI 20/20 № TC000607 (межі похибки -   2 км/год) були скріплені між собою клейкою стрічкою - скотчем, на що Позивачкою під час спілкування з Інспектором, який тримав у руках прилад, було звернуто особливу увагу. Інспектор зауважив, що цією стрічкою до приладу прикріплено повірочну пломбу, але вказані доводи спростовуються тим, що прилад TruCam LTI 20/20 № TC000607 за умови справності його корпусу не було би необхідності скріплювати саме на місцях поєднання деталей приладу. Пломбу можна було прикріпити іншим способом і в іншому місці;
- фіксацію правопорушень двоє присутніх на місці Інспекторів Управління патрульної поліції в Чернігівській області Старшим лейтенантом поліції (один з яких ОСОБА_4 ) здійснювали не за напрямком руху транспортних засобів, застосовуючи прилад TruCam LTI 20/20 № TC000607 шляхом прямого наведення на транспортні засоби, а шляхом наведення приладу на автомобілі під великим кутом, розташовуючись на протилежній стороні дороги та обабіч цієї протилежної сторони, що само по собі виключає можливість правильного вимірювання швидкості транспортного засобу. Як зазначено вище, на місці ймовірного вчинення адміністративного правопорушення (автомобільна дорога МО1, Чернігів-Київ-Нові Яриловичі, 2 км, с. Іванівка) внаслідок незгоди з діями працівників поліції (швидкість не було перевищено на 20 км/год та більше) Позивачкою було переглянуто відеозапис руху її транспортного засобу. На вказаному відеозаписі зафіксовано, як Інспектор під великим кутом фіксує рух автомобіля «Peugeot 2008» і як автомобіль наближається до інспектора смугою, яка розташована через дорогу від інспекторів поліції;
- в інструкції з експлуатації до приладу «TruCam LTI 20/20», а саме у розділі 4 «Дорожні установки» в пункті «Вибір місця розташування біля дороги» описаний вказаний «ефект косинуса», який завжди присутній при вимірах цим приладом. Більш того, у цьому розділі присутні дані таблиці перерахунку швидкості, яка показана на радарі у реальну швидкість (залежно від кута між позицією приладу і напрямком руху автомобіля). Кут залежить від кривизни дороги, відстані на якому розташований прилад від краю дороги і відстані між приладом і автомобілем;
- вимірювальний прилад TruCAM згідно з інструкцією має похибку 2 км/год. Незазначення вказаної похибки або «ефекту косинусу» в адміністративних матеріалах є грубим порушенням ч. 2 ст. 7 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», оскільки результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань. У разі відсутності зазначення такі виміри не можуть бути використані поліцейськими;
- у постанові про накладення на Позивачку адміністративного стягнення від 20.05.2025 Інспектором ДПП взагалі не зазначено та, відповідно, не враховано значення похибки приладу TruCAM, а також не зазначений кут між напрямком руху автомобіля та положенням приладу TruCAM.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким її адміністративний позов задовольнити.
В апеляційній скарзі Позивачка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; встановлено строк для подання відзиву; витребувано з Дарницького районного суду м. Києва адміністративну справу № 753/11214/25; продовжено строк судового розгляду на розумний термін.
До Шостого апеляційного адміністративного суду з Дарницького районного суду                 м. Києва надійшла вказана адміністративна справа.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 листопада 2025 року.
10 листопада 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Позивачки надійшло клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати у Відповідача Інструкцію з експлуатації до приладу «Tru Cam LTI 20/20» та/або інший акт, який регламентує використання/застосування приладу «Tru Cam LTI 20/20».
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - задоволено.
Зобов`язано Департамент патрульної поліції надати Інструкцію з експлуатації до приладу «Tru Cam LTI 20/20» та/або інший акт, який регламентує використання/застосування приладу «Tru Cam LTI 20/20».
Визначено зазначені докази надати в строк до 20 листопада 2025 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду (м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корпус 30, суддя Мельничук В.П.).
Відкладено розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції в Чернігівській області в особі Управління патрульної поліції ДПП в Чернігівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення до 25 листопада 2025 року.
Відповідачем на виконання вимог вказаної ухвали було надано Інструкцію з експлуатації до приладу TruCam.
25 листопада 2025 року Позивачкою було подано додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких з посиланням на порушення Відповідачем вимог Інструкції з експлуатації до приладу TruCam просила прийняти до уваги вказані додаткові пояснення; скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про задоволення її адміністративного позову в повному обсязі.
Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з частиною 5 ст. 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, Позивачку, представника Відповідача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що              20 травня 2025 року Інспектором Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Максимчуком Денисом Олександровичем було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4774633.
У вказаній постанові зазначається, що 20 травня 2025 року о 12 год. 43 хв. Позивачка на автомобільній дорозі М01, Чернігів-Київ-Нові Яриловичі, 2 км, с. Іванівка, керуючи транспортним засобом марки Pegeot моделі 2008, державний номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті, що позначений дорожнім знаком 5,49 на білому фоні, рухалася зі швидкістю 73 км/год., чим перевищила встановлені обмеження руху більше ніж на                     20 км/год. (швидкість руху вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 № ТС000607), чим порушила вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) (порушення швидкісного режиму в населених пунктах), за що передбачена відповідальність відповідно до частини 1 ст. 122 КУпАП.
Даною постановою до Позивачки застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Позивачка, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4774633 від 20 травня 2025 року протиправною, звернулася з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на Позивачку Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів переглядаючи дану адміністративну справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги виходить з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за                 № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395).
У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз 1 п. 4 розділ 1 Інструкції № 1395).
Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч.ч 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1        ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР).
За пунктом 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Пунктом 12.9 (б) ПДР визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч. 1 ст. 122 КУпАП).
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 постанови).
Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що суд бере до уваги лише ті докази які здобуті в порядку, що не суперечить Закону.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.
Відповідно до абзацу першого пункту 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція       № 1395), постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Згідно оскаржуваної Постанови, Позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона керуючи транспортним засобом марки Pegeot моделі 2008, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 73 км/год, перевищила швидкість на 23 км/год, чим порушила пункт 12.4 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.
У вказаній постанові зазначається, що Позивачка 20 травня 2025 року о 12 год. 43 хв. на автомобільній дорозі М01, Чернігів-Київ-Нові Яриловичі, 2 км, с. Іванівка, керуючи транспортним засобом марки Pegeot моделі 2008, державний номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті, що позначений дорожнім знаком 5,49 на білому фоні, рухалася зі швидкістю 73 км/год., чим перевищила встановлені обмеження руху більше ніж на                    20 км/год. (швидкість руху вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 № ТС000607), чим порушила вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) (порушення швидкісного режиму в населених пунктах), за що передбачена відповідальність відповідно до частини 1 ст. 122 КУпАП.
Позивачка в апеляційній скарзі зазначила, що фіксація перевищення швидкості була здійснена пристроєм TruCam, який Інспектор тримав в руках, що може дати більшу похибку аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким вона керувала.
Як на підставу зазначеного Позивачка посилається на правову позицію, викладену у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у справі             № 554/1946/21, постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня           2024 року у справі № 758/8181/23.
Проте, посилання на висновки апеляційного суду в інших справах, колегія суддів не зобов`язана брати до уваги, оскільки висновки судів апеляційної інстанції не є обов`язковими для врахування, відповідно до КАС України.
Крім того, статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Отже, вказаною нормою не встановлено обмежень щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCAM в ручному режимі.
Також, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року зобов`язано Департамент патрульної поліції надати Інструкцію з експлуатації до приладу «TruCam LTI 20/20» та/або інший акт, який регламентує використання/застосування приладу «TruCam LTI 20/20».
Відповідачем на виконання вимог вказаної ухвали було надано Інструкцію з експлуатації до приладу TruCam, якою також підтверджено використання лазерного вимірювача швидкості TruCAM в ручному режимі.
Крім того, правомірність застосування приладу TruCam саме в ручному режимі підтверджується листом ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49, відповідно до якого лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів та використання його саме у такому порядку не є порушенням, тому вимірювальний пристрій TruCam LTI 20/20 був правомірно використаний Інспектором при вимірюванні швидкості руху автомобіля та при фіксації правопорушення.
Позивачкою в апеляційній скарзі також зазначено, що верхня та нижня частини приладу Tru Cam LTI 20/20 № TC000607 (межі похибки - 2 км/год) були скріплені між собою клейкою стрічкою - скотчем, на що нею під час спілкування з Інспектором, який тримав у руках прилад, було звернуто особливу увагу. Інспектор зауважив, що цією стрічкою до приладу прикріплено повірочну пломбу, але вказані доводи спростовуються тим, що прилад TruCam LTI 20/20 № TC000607 за умови справності його корпусу не було би необхідності скріплювати саме на місцях поєднання деталей приладу. Пломбу можна було прикріпити іншим способом і в іншому місці.
Проте, колегія суддів звертає увагу, що на спростування вказаних Позивачкою тверджень, Відповідачем у відзиву на адміністративний позов зазначено, що відповідно до пп. 1 п. 3 розділу VІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України          11 січня 2019 року за № 28/32999, строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА становить 30 діб.
У зв`язку з тим, що 30-ти денний строк зберігання відеозапису з портативного відеореєстратора № 472732 закінчився, він був видалений автоматично системою.
Таким чином, будь-які докази зазначеного Позивачкою в матеріалах даної адміністративної справи відсутні, та такі, ані нею, ані Відповідачем надано не було.
Крім того, Позивачкою в апеляційній скарзі вказано, що фіксацію правопорушення здійснено не за напрямком руху транспортних засобів, а застосовано прилад TruCam LTI 20/20 № TC000607 шляхом наведення приладу на автомобіль під великим кутом, розташовуючись на протилежній стороні дороги та обабіч цієї протилежної сторони, що само по собі виключає можливість правильного вимірювання швидкості транспортного засобу.
Також, Позивачкою наголошено, що в Інструкції з експлуатації до приладу «TruCam LTI 20/20» описаний «ефект косинуса», який завжди присутній при вимірах цим приладом. Більш того, у цій Інструкції присутні дані таблиці перерахунку швидкості, яка показана на радарі у реальну швидкість (залежно від кута між позицією приладу і напрямком руху автомобіля). Кут залежить від кривизни дороги, відстані на якому розташований прилад від краю дороги і відстані між приладом і автомобілем. Таким чином, результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.
Крім того, Позивачкою в додаткових поясненнях до апеляційної скарги зазначено, що Відповідачем під час здійснення фіксації швидкості транспортного засобу порушено вимоги розділу 3 Інструкції щодо діапазону вимірювань.
Для повного та всебічного дослідження всіх доводів апеляційної скарги, з метою повного та об`єктивного з`ясування обставин справи й справедливого вирішення наявного між сторонами спору, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від                         11 листопада 2025 року, зокрема було зобов`язано Департамент патрульної поліції надати Інструкцію з експлуатації до приладу «TruCam LTI 20/20» та/або інший акт, який регламентує використання/застосування приладу «TruCam LTI 20/20».
Відповідачем на виконання вимог вказаної ухвали було надано Інструкцію з експлуатації до приладу TruCam.
Колегія суддів звертає увагу, що в Інструкції з експлуатації до приладу «TruCam LTI 20/20», а саме у розділі 3 «Системні та інформаційний екрани» в пункті «Екран системних опцій» визначено вимоги щодо фокусування камери, а саме: необхідно вибрати режим заміру дистанції в Автоматичному режимі. На екрані з`явиться вікно повідомлення, після чого необхідно ввести нові значення на клавіатурі: діапазон = 50-150 метрів; оптимально (за замовчуванням) = 70 метрів.
Також, в Інструкції з експлуатації до приладу «TruCam LTI 20/20», а саме у розділі 4 «Дорожні установки» в пункті «Вибір місця розташування біля дороги» вказано, що при виборі розташування на дорозі для заміру руху автотранспорту, Інспектору необхідно переконатися:
- чи безпечне місцезнаходження;
- чи достатній огляд прямої видимості;
- який приблизний кут між позицією пристрою та напрямком на ціль (автомобіль);
- яка приблизна дистанція до цілі (автомобіля);
- яка погода (чи потрібно використовувати режим погоди);
- яке розміщення сонця. Краще всього налаштовувати пристрій коли сонце знаходиться позаду. Не рекомендується налаштовувати TruCAM при прямому націленні на сонце.
У вказаному розділі наголошено, що оптимальна відстань до цілі складає                   70 метрів, проте гарне освітлення та фокус можуть збільшити цю відстань. З іншої сторони, в хмарні дні світла менше, тому необхідно зменшувати дистанцію до цілі: 
- з руки: 15-80 метрів;
- з триноги: 15-90 метрів.
У вказаній Інструкції також зазначено, що в ідеалі необхідно мати чисту лінію прямої видимості на цільовий автомобіль.
Якщо цільовий транспорт рухається безпосередньо на пристрій, або навпаки від нього, швидкість виміряна TruCAM є ідентичною справжній швидкості транспортного засобу. Разом з тим, пристрій зазвичай знаходиться в стороні від дороги для безпеки. Це створює кут між позицією приладу і напрямком руху цільового транспорту. Чим більше кут, тим прилад буде показувати швидкість меншу, ніж вона є насправді. Таке явище і є «ефектом косинусу».
Відмінність між виміряною швидкістю та справжньою залежить від кута між прибором на ідеальній позиції - позиції, коли ціль рухається прямо на прилад, та справжньою позицією.
В зазначеній вище Інструкції вказано, що чим більше кут, тим прилад буде показувати швидкість меншу, ніж вона є насправді. «Ефект косинусу» завжди буде працювати на стороні водія. «Ефект косинусу» не являється суттєвим, поки кут лишається маленьким.
Ефект косинусу зменшується зі збільшенням дистанції до цільового транспортного засобу. На максимальній дистанції приладу, коли транспортний засіб є далеко кут між ним і приладом дійсно дуже малий. Прилад приймає швидкість цільового транспортного засобу ідентично до справжньої швидкості. З наближенням транспортного засобу, кут збільшується доки він не стане досить великим для спотворення вимірювань.
Колегія суддів звертає увагу, що у вказаному розділі Інструкції присутні дані таблиць перерахунку швидкості, яка показана на радарі у реальну швидкість, та дистанції до цільового автомобіля (залежно від кута між позицією приладу і напрямком руху автомобіля). Кут залежить від кривизни дороги, відстані на якому розташований прилад від краю дороги і відстані між приладом і автомобілем.
Також, в оскаржуваній постанові про накладення на Позивачку адміністративного стягнення від 20.05.2025 Інспектором ДПП не зазначено та, відповідно, не враховано значення похибки приладу TruCAM, а також не зазначено кут між напрямком руху автомобіля та положенням приладу TruCAM.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що з доданих Відповідачем до відзиву на адміністративний позов фото та відеодоказів вбачається, що фіксація транспортного засобу марки Pegeot моделі 2008, державний номерний знак НОМЕР_1 , відбулась на відстані 259,4 м., що не є оптимальною відстанню до цілі, яка згідно Інструкції складає 70 м.                (в хмарні дні світла: з руки - 80 м.; з триноги - 90 м.), а фокусування камери має діапазон       50-150 метрів.
Також, колегія суддів дослідивши відеозапис встановила, що Інспектори використовуючи прилад TruCam знаходились на протилежній стороні дороги від       напрямку руху транспортного засобу марки Pegeot моделі 2008, державний номерний знак НОМЕР_1 , тобто вказані Інспектори в порушення вимог Інструкції не обрали ідеальної позиції - позиції, коли ціль рухається прямо на прилад за напрямком руху автомобіля Позивачки.
Крім того, зафіксувавши транспортний засіб марки Pegeot моделі 2008, державний номерний знак НОМЕР_1 , на відстані 259,4 м Інспектори збільшивши дистанцію до цільового транспортного засобу, зменшили «Ефект косинусу».
Також, колегія суддів звертає увагу, що в Інструкції з експлуатації до приладу «TruCam LTI 20/20», а саме у розділі 9 «TruCam Переглядач» вказано, що TruCam Переглядач - це програма на персональному комп`ютері, яка використовується, зокрема для роздруківки «Фотододатків».
Згідно Опису побудови Фотододатку до Постанови в справі про адміністративне правопорушення, що фіксується лазерним вимірювачем швидкості TruCam, програма автоматично друкує на Фотододатку наступні дані:
- швидкість транспортного засобу;
- дата вимірювання;
- час вимірювання;
- широта місця вимірювання;
- довгота місця вимірювання;
- серійний номер приладу;
- унікальне ім`я файлу.
Відповідно до наявних в матеріалах даної адміністративної справи Постанови, Фотододатку, місце фіксації події вказано відповідно: автомобільна дорога М01, Чернігів-Київ-Нові Яриловичі, 2 км, с. Іванівка; автомобільна дорога М01-02, Південний під`їзд до         м. Чернігів 2 км.

Проте, на думку колегії суддів, вказане місце є зоною дії дорожніх знаків 5.76 «Автоматична відео фіксація порушень Правил дорожнього руху», а не позицією приладу TruCam.
Отже, встановити точне місцезнаходження місця вимірювання не вдається за можливе, оскільки у Фотододатку до спірної Постанови відсутні точні дані щодо ширини та довжини, тобто місця розташування Інспекторів в порушення вимоги вказаної Інструкції.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки фіксацію правопорушення здійснено не за напрямком руху транспортного засобу марки Pegeot моделі 2008, державний номерний знак НОМЕР_1 , прилад TruCam LTI 20/20 № НОМЕР_2 застосовано на не оптимальній відстані до цілі шляхом наведення приладу на автомобіль, тобто відбулось зменшення «Ефекту косинусу», та не зазначено точне місце розташування Інспекторів, то вказане виключає можливість правильного вимірювання реальної швидкості вказаного вище транспортного засобу, оскільки зазначене призвело до спотворення вимірювань.
Таким чином, Відповідачем не доведено вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на підставі якого прийнято оскаржувану постанову.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище, прізвище на момент отримання права керування транспортним засобом) до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.
Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Водночас, Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірності своїх доводів.
За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:        1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення щодо Позивачки.
Щодо адміністративного позову в частині визнання протиправними дій Інспектора Управління патрульної поліції Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Максимчука Дениса Олександровича, які полягають у винесенні ним 20.05.2025 щодо ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище, прізвище на момент отримання права керування транспортним засобом) постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1      ст. 122 КУпАП і накладенні адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 22 липня 2019 року у справі № 757/2757/16-а дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій інспектора Рудика Сергія Руслановича стосовно прийняття ним оскаржуваної Постанови не підлягають задоволенню, оскільки їх оскарження не є належним способом захисту, який може бути надано судом відповідно до положень статей 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.
А відповідно до частини 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку щодо відмови у задоволенні адміністративного позову в частині визнання протиправними дій Інспектора Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Максимчука Дениса Олександровича, щодо винесення постанови серії ЕНА № 4774633 від 20 травня 2025 року та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище, прізвище на момент отримання права керування транспортним засобом).
Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.
Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено за неповного з`ясування обставин справи та порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове судове рішення, яким адміністративний позов Позивачки задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги  ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Скасувати постанову серії ЕНА № 4774633 від 20 травня 2025 року, прийняту Інспектором Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Максимчуком Денисом Олександровичем про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В іншій частині адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      Н.П. Бужак

                                                                                                        Є.І. Мєзєнцев