Номер провадження: 22-ц/813/5164/25 
Справа № 501/2902/24
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України)
апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси»
на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 березня 2025 року
за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за загально-будинкові потреби опалення та абонентське обслуговування,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог

У липні 2024 Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за загально-будинкові потреби опалення та абонентське обслуговування, згідно якого просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за загально будинкові потреби опалення та абонентське обслуговування в сумі 7 032,73 грн.
Позов обґрунтований тим, що між Комунальним підприємством «Теплопостачання м. Одеси» та ОСОБА_1 було укладено договір № 5142 від 01.10.2007 року на постачання теплової енергії на об`єкти споживача згідно Додатку № 1 Договору, які розташовані за адресами у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Відповідач свої зобов`язання по оплаті за загально будинкові потреби опалення та абонентське обслуговування не сплачував, внаслідок чого за період з травня 2023 по травень 2024 утворилась заборгованість у розмірі 7032,73 грн.
На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 березня 2025 року позов Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за загально-будинкові потреби опалення та абонентське обслуговування задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» заборгованість за загально будинкові потреби опалення та абонентське обслуговування у розмірі 3154,42 грн.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» судовий збір у розмірі 1514 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що нарахування відповідачу плати за постачання теплової енергії в частині витрат на загально будинкові потреби за адресою спірного нежитлового об`єкту нерухомості: АДРЕСА_3 належного відповідачу у розмірі 3878,31 грн, що наводиться у розрахунку заборгованості, є протиправним, відповідно позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Позивачем здійснюється опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також витрачається теплова енергія на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_4 , а тому позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за загально будинкові потреби опалення та абонентське обслуговування в сумі 3154,42 грн підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі КП «Теплопостачання м. Одеси» просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на неповне з`ясуванням судом всіх обставин справи та порушення норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що єдиним доказом, на який послався суд відмовляючи в частині позовних вимог це лист ОСББ «Філатова 90», який ніяк не підтверджено, та який не відображає дійсності.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Сторони провадження своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.
За положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту ст. 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Фактичні обставини справи, встановлені судом, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Скаржник просить скасувати рішення повністю та задовольнити позов повністю. Втім, виходячи зі змісту оскаржуваного судового рішення, частину позовних вимог суд задовольнив, тому суд апеляційної інстанції переглядає рішення лише в частині незадоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень за адресами у АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 .
Між Комунальним підприємством «Теплопостачання м. Одеси» та ОСОБА_1 укладено договір № 5142 від 01.10.2007 року на постачання теплової енергії на об`єкти споживача згідно Додатку № 1 Договору, які розташовані за адресами у АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 . Термін дії договору пролонговано згідно п.10.4.
Згідно заяви ОСОБА_1 від 17.10.2011 вбачається, що він звернувся до заступника директора КП «Теплопостачання м. Одеси» із заявою про припинення теплопостачання до об`єктів по договору № 5142, на об`єктах встановлено прибори обліку.
Згідно розрахунку заборгованості по договору № 5142 з абонентом фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.05.2023 по 01.06.2024 утворилась заборгованість в розмірі 7032,73 грн.
Комунальним підприємством «Теплопостачання м. Одеси» 06.06.2024 направлено на адресу ОСОБА_1 претензію на суму 7032,73 грн.
Згідно листа ОСББ «Філатова 90» від 15.12.2024 вказано, що ОСОБА_1 є членом ОСББ «Філатова 90». Заборгованості зі сплати внесків немає. Усі місця загального користування та допоміжні приміщенні в будинку за адресою: АДРЕСА_3 не опалюються, у цих приміщеннях згідно проекту будинку відсутня система опалення. Між ОСББ «Філатова 90» та Комунальним підприємством «Теплопостачання м. Одеси» не укладено договорів на поставку теплової енергії до будинку.
Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, КП «Теплопостачання м. Одеси» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (надалі по тексту Правила), надає населенню м. Одеси, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, у тому числі й за адресами нерухомого майна відповідача.
Нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 відключене від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, у зв`язку із облаштуванням автономного опалення.
Нежитлове приміщення відповідача розташовується в будинку, приєднаному до об`єднаної системи центрального опалення, що також підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема Договором № 5142 від 01.10.2007 про постачання теплової енергії та звітом про споживання теплової енергії.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З розрахунку, наданого позивачем, підтверджений факт наявності заборгованості відповідача за послуги загально-будинкових потреб опалення та абонентське обслуговування. З травня 2023 по травень 2024 утворилась заборгованість у розмірі 7032,73 грн.

Так, згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.
Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.
Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.
01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005 року №630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.
Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII).
Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтею 9 Закону Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником нежитлового приміщення, а тому зобов`язаний нести витрати по його утриманню.
Нежитлове приміщення відключене від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, цей факт не оспорюється сторонами. Позивач оспорює лише заборгованість відповідача за абонентське обслуговування будівлі.
Разом з тим, нежитлове приміщення відповідача розташовується в будинку, підключеному до об`єднаної системи центрального опалення.

Відповідно до частини 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: «Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень. обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.»
Згідно абз. 6 п. 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 313.

Так, доказами подачі теплової енергії до приміщення, яким володіє та користується відповідач є акти подання теплоносія та припинення подання теплоносія на будинок, звіти про споживання теплової енергії, договори про постачання теплової енергії тощо, що підтверджується їх копіями.
Згідно з пунктом 28 Правил, споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Постановою Верховного суду України від 22 грудня 2020 року по справі № 311/3489/18 визначено, що споживач, який відключений від системи централізованого опалення, зобов`язаний брати участь у загальних витратах на опалення, зокрема, місць загального користування.
Позиція Верховного суду України ґрунтується на тому, що спільним майном у багатоквартирному будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
До допоміжних приміщень багатоквартирного будинку належать приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців: колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» є надавачом послуги з постачання теплової енергії у місті Одесі.
Відповідно до частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
ОСОБА_1 є співвласником будинку за адресою АДРЕСА_3 , отже вказане нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною будинку.
Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком, яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за опалення, у зв`язку з чим колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за абонентське обслуговування будинку.
Такий доказ, як лист ОСББ «Філатова 90» суперечить наявним доказам у справі та не може відображати дійсність, оскільки такий лист не може бути фактовстановлючим доказом. Таке повідомлення самостійно не може бути доказом, оскільки нічим не підкріплене.

Згідно з частинами 2, 3, 7 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Отже, подання теплоносія до вищевказаного будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача (у відповідності до пункту 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури № 80 від 18 травня 2005 року «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05), які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку.
Таким чином, теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі (стаття 19 Закону України «Про теплопостачання»). Тобто надання послуги з постачання теплової енергії є обов`язком Позивача як виконавця відповідної комунальної послуги.
Доказами фіксації поставленої на будинок теплової енергії, яка була облікована приладом комерційного обліку (тобто яка пройшла через лічильник) є зокрема звіт обліку споживання теплової енергії та фотокопія самого лічильника, які наявні в матеріалах справи.
Доказів щодо не підтримання внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку в робочому стані або недотримання нормативної температури повітря на сходових клітинах під`їзду, де розташоване нежитлове приміщення відповідача, суду не надано.

Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції неповно досліджені обставини справи та перевірені письмові докази.

На підставі наведеного вище колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по оплаті за абонентське обслуговування в розмірі 3878,31 грн, а тому, така сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги вважає, що оскаржуване рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 березня 2025 року підлягає зміні в частині розміру стягуваного розміру заборгованості за загально-будинкові потреби опалення та абонентське обслуговування, збільшенню з 3154,42 грн до 7032,73 грн.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результати перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції апеляційним судом встановлено наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення в частині заявленого позивачем розміру заборгованості за загально-будинкові потреби опалення та абонентське обслуговування, у відповідності до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, апеляційним судом здійснюється розподіл судових витрат з урахуванням заявлених позовних вимог. Сплата судового збору скаржником за апеляційну скаргу підтверджується платіжною інструкцією № 628 від 07 квітня 2025 року на суму 3028 грн та платіжною інструкцією № 785 від 18 квітня 2025 року на суму 1514 грн. Сплата судового збору скаржником за подання позову підтверджується платіжною інструкцією № 1631 від 18 червня 2024 року на суму 3028 грн.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а також те, що судовий збір частково стягнутий рішенням суду першої інстанції, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить – 6056 грн.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 березня 2025 року змінити, збільшити в частині розміру стягуваного розміру заборгованості за загально-будинкові потреби опалення та абонентське обслуговування з 3154,42 грн до 7032,73 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» (ЄДРПОУ 34674102) судовий збір у загальному розмірі 6056 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених пунктом 2 частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький