УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/3540/25 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В. 
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №296/3540/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 
на рішення  Корольовського районного суду м. Житомира від 24 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Петровської М.В. 
в с т а н о в и в :
У квітні 2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позов на обґрунтування якого зазначив, що 16.09.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №796078392 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Згідно кредитного договору №796078392 позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 18 300,00 грн., які були перераховані на її банківську картку № НОМЕР_1 .
Вказувало, що 28 листопада 2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №796078392 від16.09.2023, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 257 від 07 листопада 2023 року.
31 липня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанси» було укладено договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №796078392 від16.09.2023, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 2 від 31 липня 2024 року.
26 грудня 2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія» «Ейс» було укладено договір факторингу №26/12/Е.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №26/12/Е від 26 грудня 2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 84 425,22 грн., з яких: 18300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 66 125,22 грн. - заборгованість за відсотками.
Посилаючись на вищевказані обставини, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №796078392 від16.09.2023року в розмірі 84 425,22 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 липня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що помилковим є висновок суду першої інстанції про те, позивач не набув права вимоги до відповідача, оскільки договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, який укладений між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», передбачено відступлення права вимоги, яке виникне в майбутньому, а тому вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги. Також звертає увагу, що вищевказаний договір факторингу у встановленому законом порядку не визнавався недійсним та не є предметом у даній справі. 
Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористалася. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та їх вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №796078392, що був укладений 16.09.2023, від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», відповідно, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», відповідно, та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс». 
Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного. 
Судом під час розгляду справи встановлено, що 16.09.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №796078392, відповідно до п.2.1. якого Кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної ліні, в розмірі 18 300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором в сумі 18 300,00 грн. 16.09.2023. Другий та решта Траншів за Договором надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених Договором (п.п.2.3, 2.4). 
Пунктом 3.1 передбачено, що   кредит надається строком на 8 днів від дати отримання позичальником першого траншу (дисконтний період).
Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування – 24.09.2023, а саме протягом 8 днів від дати отримання першого Траншу Позичальником (п.7.1 Договору). 
Відповідно до п.7.2 договору, в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.1.1 договору (п.7.2.1 договору); дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2 абор п.9.1.1.7 договору (п.7.2.2 договору).
Згідно п. 7.3 договору, кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 16.10.2028.
Відповідно до п.8.1 договору, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за належне користування Кредитом, Договором не передбачено.
Згідно п.8.3 договору, протягом Дисконтного періоду кредитування зобов?язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом визначають наступним чином: за період від дати видачі Кредиту до 24.09.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 306,60 (триста шість цілих шість десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,84 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі - Дисконтна процентна ставка) (п.8.3.1 договору); у разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 24.09.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 614,09 (шістсот чотирнадцять цілих дев?ять сотих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,68 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі - Індивідуальна процента ставка)(п.8.3.2 договору).
Пунктом 8.4 договору передбачено, що після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним.
Також, 16.09.2023 відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному кредитному договорі.
З платіжного доручення від 16.09.2023 вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало через АТ КБ «ПриватБанк» на картковий рахунок відповідача (платіжну картку) № НОМЕР_2 , що ним вказано у відповідній Заявці, грошові кошти в сумі 18300,00 грн. У графі «призначення» вказано про переказ коштів згідно Договору №796078392 від 16.09.2023.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищевказані обставини підтверджують факт укладення між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору №796078392 від 16.09.2023.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.
Позивач у позовній заяві вказує, що 28.11.2018 між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с.103-109).
28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 (а.с.114). При цьому інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року (а.с.115-120). В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.
31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року (а.с.125). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (а.с.126). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с.127). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
Відповідно до умов Договору факторингу №31/0724-01 (з урахуванням додаткових угод) до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №796078392 від 16.09.2023.
Відповідно до реєстру прав вимог №257 від 07.11.2023 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 43524,72 грн. (а.с.128-129).
При цьому, матеріали справи не містять документів, які підтверджують перехід права вимоги відносно боржника ОСОБА_1 від TOB «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а саме документів на підтвердження сплати Фактором грошових коштів за договором Факторингу.
Так, згідно копії Додаткової угоди №26 від 31.12.2020, укладеної між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до Договору факторингу №28/1118-01, в останній сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції.
Відповідно до п.2.1. Додаткової угоди, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права Клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не замінює попередній (п.2.2 Додаткової угоди).
Розмір оплати послуг Фактора за надання фінансування Клієнту за цим Договором за кожен Реєстр прав вимоги становить 100,00 грн. (ціна продажу), що сплачуються Клієнтом протягом 5 банківських днів з дати складання кожного Реєстру прав вимог на банківський рахунок Фактора, зазначений у відповідному пункті цього Договору (п.2.3. Додаткової угоди).
Згідно п. 3.1.2, п.3.2.3. Фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстру прав вимог, сплачується Фактором в порядку, погодженому Сторонами у відповідному Реєстр вимоги». Фінансування сплачується Фактором на банківський рахунок Клієнта, зазначений у розділі 13 Договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок Клієнта.
Наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстр вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги. (п. 4.1., п. 4.2. Додаткової угоди).
Однак, як вбачається з матеріалів справи, доказів про виконання Фактором зобов`язань щодо передачі грошових коштів Клієнту на підтвердження обставин здійснення повної оплати за означеним договором факторингу №28/1118-01, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання фактором своїх зобов`язань за договором під час розгляду справи до суду позивачем не було надано.
Позивач зазначив, що в подальшому за договором факторингу від № 31/0724-01 від 31.07.2024 (а.с.131-137) право вимоги за кредитним договором №796078392 від 16.09.2023   перейшло від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Онлайн Фінанс», а від останнього до ТОВ «ФК «Ейс» за договором факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 (а.с.145-157).
Разом з тим, матеріали справи також не містять доказів про виконання Фактором (ТОВ «Онлайн Фінанс») зобов`язань щодо передачі грошових коштів Клієнту (ТОВ «Таліон Плюс») на підтвердження обставин здійснення повної оплати за означеним договором факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 (розділ 2, 3), тобто доказів, які б підтверджували належність виконання фактором своїх зобов`язань за договором суду позивачем не надано.
Також матеріали справи не містять доказів про виконання Фактором (ТОВ «ТОВ «ФК «Ейс») зобов`язань щодо передачі грошових коштів Клієнту (ТОВ «Онлайн Фінанс») на підтвердження обставин здійснення повної оплати за означеним договором факторингу №26/12/Е від 26.12.2024 (розділ 3), тобто доказів, які б підтверджували належність виконання фактором своїх зобов`язань за договором суду позивачем не надано.
Крім цього, з перелічених договорів факторингу неможливо встановити факт передачі прав вимоги за кредитним договором №796078392 від 16.09.2023, оскільки ні самі договори, ні додатки до них (реєстри прав вимог, форми повідомлення боржника за кредитним договором, форми актів повернення права вимоги та інші), не місять такої інформації. Крім того необхідно звернути увагу на додатки до таких договорів факторингу (форм реєстру прав вимоги, форм повідомлення боржника за кредитним договором, форм актів повернення права вимоги), які хоча і є підписаними сторонами таких договорів, однак не містять жодних ідентифікуючих чи будь-яких інших посилань на докази, що стосуються кредитного договору №796078392 від 16.09.2023 та по суті є пустими незаповненими бланками/шаблонами.
У відповідності до частин першої, другої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що долучені позивачем до матеріалів справи додатки до договорів факторингу (форм реєстру прав вимоги, форм повідомлення боржника за кредитним договором, форм актів повернення права вимоги) не є належними доказами на підтвердження переходу права вимог за договорами факторингу, оскільки не містять даних щодо боржника (відповідача), номера кредитного договору, його дати, розміру заборгованості та взагалі будь-яких ідентифікуючих даних.
Враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс»,  суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №796078392 від 16.09.2023 в розмірі 84 425,22 грн., оскільки наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «ФК «Ейс». 
Доводи апеляційної скарги про те, що права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у листопаді 2023 року, тобто після укладання Кредитного договору від 16.09.2023 року та виникнення заборгованості, право вимоги якої позивач набув у грудні 2024 року, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки з наявних у справі доказів вбачається, що права вимоги були відступлені первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на підставі договору факторингу від 28.11.2018 року. Усі намагання позивача трактувати момент першого відступлення права вимоги іншою датою (датою Витягу з Реєстру прав вимоги №257 від 07.11.2023 року), яка є відмінною від дати укладання договору, суперечать матеріалам справи і свідчать про неправильне трактування позивачем норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини.
Інші доводи апеляційної скарги позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди позивача з висновками суду. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано належну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, та з урахуванням недоведеності позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» ухвалено обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст.259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Апеляційну  скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 липня 2025 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 
Повний текст постанови складено 05 грудня 2025 року.

Головуючий                                               Судді