ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 січня 2026 року
м. Київ 
справа № 693/400/24
провадження № 61-15450св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 , 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Стащук Володимир Анатолійович, на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року у складі судді Коцюбинської Ю. Д. та постанову Черкаського апеляційного суду від 22 травня 2025 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Карпенко О. В., Новікова О. М., 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Зміст позовної заяви та її обґрунтування 
1. У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та виділ його в натурі.
2. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2014 року, який розірвано рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 25 травня 2023 року у справі № 755/891/23. 
3. У шлюбі мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
4. За період шлюбу сторони набули майно: транспортний засіб Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 (раніше НОМЕР_2 ), 2006 року випуску, житловий будинок загальною площею 90,8 кв. м (житловою - 39,7 кв. м) та господарські будівлі (нежитлові будівлі) загальною площею 121,8 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0999 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка), кадастровий номер 7120910100:02:002:0525.
5. 22 вересня 2022 року за спільні кошти сторони придбали транспортний засіб Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 (раніше НОМЕР_2 ), 2006 року випуску.
6. 10 січня 2024 року їй стало відомо про те, що під час шлюбу, 15 березня 2023 року, ОСОБА_2 відчужив транспортний засіб без її згоди та проти її волі. Ринкова вартість спірного автомобіля визначена оцінювачем ТОВ «Галтекс Плюс» і станом на 20 лютого 2024 року становить 227 900,00 грн.
7. До спільного майна подружжя також належить нерухоме майно. Державна реєстрація житлового будинку з господарськими будівлями здійснена на підставі Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, серія та номер: ЧК 142170160744 . Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_2 25 січня 2017 року, але побудоване за спільні кошти сторін у справі.
8. 16 січня 2017 року Управлінням Держархбудінспекції у Черкаській області зареєстровано декларацію, серія та номер ЧК № 142170160744, про готовність до експлуатації об`єкта будівництва, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта.
9. 26 грудня 2016 року проведено технічну інвентаризацію житлового будинку та виготовлено технічний паспорт № 5989. Згідно з реєстром дозвільних документів на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України декларація про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрована в ДАБІ (ЧК 062161102098). Право власності на житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку.
10. З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила:
- визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : транспортний засіб Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN код НОМЕР_4 ; житловий будинок загальною площею 90,8 кв. м (житловою - 39,7 кв. м) та складові частини об`єкта нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0999 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), кадастровий номер 7120910100:02:002:0525;
- стягнути з ОСОБА_2 на її користь 113 950,00 грн грошової компенсації ідеальної частки автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , припинивши право спільної власності на автомобіль та витрати на здійснення оцінки вартості транспортного засобу у розмірі 2 000,00 грн;
- здійснити в натурі поділ житлового будинку з надвірними спорудами (складовими частинами об`єкта нерухомого майна) за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,0999 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7120910100:02:002:0525, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, де ОСОБА_1 , як першому співвласнику, виділити та визнати за нею право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами, а саме: санвузол «1-3» площею 9,1 кв. м, кімнату «1-7» площею 19,5 кв. м та коридор «1-8» площею 8 кв. м, разом - 36,6 кв. м, прибудову, «а» 17,1 кв. м, терасу «а1» 12,2 кв. м, гараж, літню кухню 33,3 кв. м та погріб «В» 23,9 кв. м, колодязь «1» та убиральню «Е» залишити у спільному користуванні;
- виділити ОСОБА_2 , як другому співвласнику, та визнати за ним право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,0999 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7120910100:02:0023:0525, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, де ОСОБА_2 , як другому співвласнику, виділити та визнати право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами (складовими частинами об`єкта нерухомого майна), за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,0999 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7120910100:02:002:0525, а саме: кухню «1-4» площею 16,9 кв. м, кімнату «1-6» площею 11,9 кв. м, кімнату «1-5» площею 8,3 кв. м та сарай «б» площею 36,43 кв. м, а колодязь «1» і убиральню «Е» залишити у спільному користуванні. 
11. У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та виділ в натурі.
12. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22 вересня 2022 року він за позичені кошти придбав автомобіль Volkswagen Passat, 2006 року випуску. У зв`язку із запровадженням на всій території України воєнного стану, ОСОБА_1 у березні 2022 року вивезла дітей у безпечне місце до Європи та перебувала з ними там до травня 2023 року. Під час перебування ОСОБА_1 за кордоном він повідомив її, що оскільки його батько забрав автомобіль, який належить йому, але яким вони тривалий час користувалися (з моменту вступу у шлюб і до 2022 року включно), виникла потреба придбати власний автомобіль для переміщення. Вказує, що власних коштів не було та не були погашені кредити у банківських установах. Автомобіль придбав за позичені кошти, і це було відомо його дружині, яка надала на це згоду (в усній формі), оскільки не була присутня на території України.
13. Завод, де він працює, скоротив об`єми виробництва, у зв`язку з чим заробітна плата стала меншою, він не зміг вчасно повернути позичені кошти. Був змушений продати автомобіль за згодою дружини, оскільки остання перебувала за кордоном і їй було відомо про наявність боргових зобов`язань та кредитів, які він брав для потреб сім`ї.
14. Вважає, що він діяв виключно в інтересах сім`ї. Щодо житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки зазначає, що 14 травня 2015 року йому подаровано земельну ділянку площею 0,009 га, кадастровий номер 7120910100:02:002:025, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на АДРЕСА_1 , тобто вона є його приватною власністю та не підлягає поділу як спільне майно подружжя.
15. За час перебування у шлюбі з відповідачем за зустрічним позовом на подарованій йому земельні ділянці побудовано житловий будинок з надвірними спорудами, що підтверджується Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта будівництва якого здійснено на підставі будівельного паспорта. Після закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію, 31 січня 2017 року видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1159810471209, відповідно до якого зареєстровано житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Тому відомості, які зазначені у первісному позові, та позовна вимога про поділ незавершеного будівництва не відповідає дійсності.
16. Вважає, що житловий будинок з надвірними спорудами зареєстрований у державному реєстрі речових прав, тому поділу підлягає сам житловий будинок і будівлі, розміщені біля нього.
17. З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_2 просив здійснити в натурі поділ житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи за варіантом «1», де ОСОБА_2 як першому співвласнику, виділити та визнати за ним право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами, а саме: санвузол «1-3» площею 9,1 кв. м, кімнату «1-7» площею 19,5 кв. м та коридор «1-8» площею 8,0 кв. м, разом - 36,6 кв. м, прибудову «а» площею 17,1 кв. м, терасу «а1» площею 12,2 кв. м, гараж, літню кухню площею 33,3 кв. м та погріб «В» площею 23,9 кв. м. Колодязь № 1 та убиральню «Е» залишити у спільному користуванні. Виділити ОСОБА_1 , як другому співвласнику, та визнати за нею право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кухню «1-4» площею 16,9 кв. м, кімнату «1-6» площею 11,9 кв. м, кімнату «1-5» площею 8,3 кв. м та сарай «Б» площею 36,43 кв. м. Колодязь № 1 та убиральню «Е» залишити у спільному користуванні. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію в сумі 200 074,00 грн. 
18. У частині визнання спільним майном подружжя автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за частину автомобіля в розмірі 113 950,00 грн відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 4 493,69 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 35 970,80 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 16 800,00 грн.
Стислий виклад змісту судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
19. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та виділ (поділ) його в натурі задоволено частково.
Визнано спільним майном подружжя позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 : житловий будинок загальною площею 90,8 кв. м (житловою площею 39,7 кв. м) та складові частини об`єкта нерухомого майна: житловий будинок «А-1»; прибудову «а»; терасу «а1»; гараж, літню кухню, сарай «Б»; сарай «Г», «Д», убиральню «Е»; погріб «В»; колодязь «1»), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0999 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7120910100:02:002:0525 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1159810471209).
Виділено ОСОБА_2 , як першому співвласнику, та визнано за ним право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами, а саме: санвузол «1-3» площею 9,1 кв. м, кімнату «1-7» площею 19,5 кв. м та коридор «1-8» площею 8,0 кв. м, разом - 36,6 кв. м, прибудову «а» площею 17,1 кв. м, терасу «а1» площею 12,2 кв. м, гараж, літню кухню площею 33,3 кв. м та погріб «В» площею 23,9 кв. м.
Виділено ОСОБА_1 , як другому співвласнику, та визнано за нею право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а саме : кухню «1-4» площею 16,9 кв. м, кімнату «1-6» площею 11,9 кв. м, кімнату «1-5» площею 8,3 кв. м, а разом - 37,1 кв. м та сарай «Б» 36,43 кв. м. Колодязь № 1 та убиральню «Е» залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 90,8 кв. м (житловою площею 39,7 кв. м) та складові частини об`єкта нерухомого майна, а саме: житловий будинок «А-1»; прибудову «а»; терасу «а1»; гараж, літню кухню, сарай «Б»; сарай «Г», «Д», убиральню «Е»; погріб «В»; колодязь «1», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0999 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7120910100:02:002:0525 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1159810471209).
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок компенсації: вартості майна - 200 074,00 грн; судового збору - 1 211,20 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 18 000,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування судового збору 4 493,69 грн; витрат на професійну правничу допомогу - 15 000,00 грн та судових витрат за проведення комплексної судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 320/469/24-23 у розмірі 17 985,04 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
20. Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позивачкою ОСОБА_1 вимог щодо компенсації вартості автомобіля, оскільки нею не надано суду доказів, які б підтверджували її необізнаність щодо продажу автомобіля та про недобросовісність дій ОСОБА_2 . Крім того, суд зауважив, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля укладений 15 березня 2023 року, за два місяці до розірвання шлюбу, та станом на травень 2023 року позивачем за первісним позовом не було надано суду доказів, що вона зверталася до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним.
21. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про визнання спільним майном подружжя автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошової компенсації за частку автомобіля у розмірі 113 950,00 грн, ОСОБА_1 звернулася із апеляційною скаргою.
22. Постановою Черкаського апеляційного суду від 22 травня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стащука В. А. залишено без задоволення. Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року в оскаржуваній частині залишено без змін.
23. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що письмової згоди ОСОБА_1 на укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу від 15 березня 2023 року матеріали справи не містять. Разом з тим позивач за первісним позовом не надавала доказів оскарження договору купівлі-продажу № 7142/2023/3705791, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , зокрема з підстав відсутності її згоди та недобросовісність дій відповідача за первісним позовом та покупця автомобіля.
24. Згідно із заявою № 1002078211801 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ОСОБА_2 24 січня 2022 року отримав споживчий кредит у сумі 61 000,00 грн на строк 24 місяці - з 24 січня 2022 року до 24 січня 2024 року. Відповідно до заяви № 1002124859401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ОСОБА_2 21 лютого 2023 року отримав споживчий кредит у сумі 65 800,00 грн на строк 24 місяці - з 21 лютого 2023 року до 21 лютого 2025 року. Вказані кошти витрачені в інтересах та на потреби сім`ї, протилежного ОСОБА_1 не довела, як і того, що зобов`язання за вказаними кредитами погашалися за рахунок інших не пов`язаних із продажем автомобіля коштів, що правильно встановлено судом першої інстанції.
Стислий виклад доводів і вимог касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу
25. 05 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стащук В. А., звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 22 травня 2025 року, в якій просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції в повному обсязі, скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її вимог про визнання спільним майном подружжя автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, і стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за частку автомобіля у розмірі 113 950,00 грн, та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову в означеній частині. 
26.  ОСОБА_1 , як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).
27. Так, заявниця зазначила, що суди неправильно застосували норми матеріального права без урахування висновку:
- щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, викладеного у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 537/6639/13-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц;
- щодо застосування частини третьої статті 65 СК України, викладеного у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 127/6926/13-ц;
- щодо того, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається з дійсної вартості на час розгляду справи, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц.
28. 07 січня 2026 року (двічі) та 08 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представниця ОСОБА_2 - адвокатка Швиденко М. Ю. подала ідентичні відзиви на касаційну скаргу. 
29. У відзивах заявник зазначає, що придбання автомобіля відбулося ОСОБА_2 самостійно та за відсутності на території України колишньої дружини за кошти, які він отримав у борг від третіх осіб та споживчих кредитів, які за останні два роки спільного життя із позивачкою отримано на потреби сім`ї і погашалися тільки ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 не працювала.
РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
30. Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі.
31. Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2026 року справу призначено до судового розгляду. 
Межі касаційного перегляду справи
32. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
33. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
34. Оскільки ОСОБА_1 оскаржує судові рішення лише в частині відмови у задоволенні вимог про визнання спільним майном подружжя автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошової компенсації за частку автомобіля у розмірі 113 950,00 грн, то оскаржувані судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку лише в цій частині, в межах доводів касаційної скарги та наведених заявником підстав касаційного оскарження.
ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
35. З 26 березня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
36. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 25 травня 2023 року шлюб між сторонами розірвано.
37. 21 вересня 2022 року ОСОБА_2 придбав транспортний засіб марки Volkswagen Passat, колір сірий, номер кузова НОМЕР_4 .
38. 15 березня 2023 року на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу ОСОБА_2 продав ОСОБА_5 транспортний засіб марки Volkswagen Passat, колір сірий, VIN код НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_1 .
39. Відповідно до Інформаційно-консультаційної довідки, виданої оціночною компанією ТОВ «Галтекс плюс» від 20 лютого 2024 року на підставі наданих замовником ОСОБА_1 та проведених досліджень, станом на 20 лютого 2024 року виконавець дослідження стверджує, що станом на 20 лютого 2024 року ймовірна ринкова вартість об`єкта дослідження на території України, а саме колісного транспортного засобу - марка/модель Volkswagen Passat, тип легковий седан, ідентифікаційний номер транспортного засобу VIN: код НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, об`єм двигуна 1896 кубічних см складає: 227 900,00 грн, або на дату оцінки за курсом НБУ - 5952,77 дол. США.
40. Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні вимог про визнання спільним майном подружжя автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошової компенсації за частку автомобіля у розмірі 113 950,00 грн, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_1 не надавала доказів оскарження договору купівлі-продажу № 7142/2023/3705791, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , зокрема з підстав відсутності її згоди та недобросовісних дій відповідача за первісним позовом та покупця автомобіля.
41. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
42. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
43. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
44. Оскаржувані судові рішення не відповідають вказаним вимогам закону.
45. Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Право, застосоване судом, та оцінка доводів касаційної скарги 
Щодо визнання спірного автомобіля спільним сумісним майном подружжя 
46. Згідно з частиною третьою статті 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
47. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
48. Конструкція норми статті 60 СК України вказує на презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
49. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
50. Відповідно до частини першої статті 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
51. Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
52. Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, яке існує на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання такого майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
53. Відповідно до частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
54. У статтях 60, 70 СК України, статті 368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. 
55. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
56. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
57. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а в разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
58. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (частини перша, друга статті 264 ЦПК України).
59. Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України, пунктом 3 частини першої статті 382 ЦПК України у мотивувальній частині судового рішення зазначаються, зокрема, мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
60. Отже, вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.
61. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності майна подружжя, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.
62. Отже, першочерговим правовим питанням, яке потребувало вирішення судами в цій справі для правильного вирішення вимог первісного позову про стягнення на користь позивачки компенсації вартості проданого автомобіля, - чи є спірний автомобіль об`єктом права спільної сумісної власності. 
63. В оскаржуваних рішеннях ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції цієї обставини не встановили з огляду на доводи зустрічного позову та позицію сторони відповідача про те, що спірний автомобіль придбаний ним самостійно та за відсутності на території України колишньої дружини за кошти, які він отримав у борг від третіх осіб та споживчих кредитів.
64. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи позивачці у стягненні компенсації половини вартості відчуженого спірного автомобіля, виходив із:
- повної відсутності доказів, які б підтверджували незгоду позивачки на здійснення продажу ОСОБА_2 автомобіля Volkswagen Passat;
- договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , позивачкою під сумнів не поставлено, що підтверджує законність угоди щодо продажу автомобіля, а також належну реєстрацію права власності за новим власником;
- факт отримання кредиту на родинні потреби ОСОБА_1 не оскаржено, як і погашення кредиту за рахунок грошей, отриманих з продажу автомобіля, не спростовано;
- відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 , відчужуючи спірний автомобіль, діяв недобросовісно;
- позивачкою не було надано суду доказів, що вона зверталася до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним.
Проте лише частина наведених обставин може мати правове значення для вирішення вимоги про стягнення компенсації вартості відчуженого майна і лише за умови встановлення належності спірного автомобіля до об`єктів спільного сумісного майна. 
Щодо застосування такого способу захисту, як стягнення половини вартості відчуженого автомобіля
65. Верховний Суд не може погодитись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій також з огляду на таке. 
66. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, про що прямо зазначено в цій статті.
67. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності особа здійснює незалежно від волі інших осіб, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
68. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості, одночасно майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (частина перша статті 355 ЦК України).
69. За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
70. Прикладом спільного майна є спільне сумісне майно подружжя, яке набуте за час шлюбу та належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
71. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
72. Зазначені норми сімейного права визначають не тільки право спільної власності подружжя на майно, а під час його відчуження й розмір їх часток у цьому майні та презумпцію згоди одного з подружжя на укладання від його імені іншим подружжям договорів про відчуження майна (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі № 916/2813/18).
73. З метою захисту прав співвласників майна, зокрема майна подружжя, норми цивільного та сімейного законодавства (стаття 369 ЦК України, частина третя та четверта статті 60 СК України) містять приписи, згідно з якими для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
74. Зазначені приписи не тільки забезпечують права одного з подружжя, а й обмежують права іншого з подружжя у відчуженні спільного подружнього майна, оскільки ставлять правомочності одного з подружжя на відчуження майна в залежність від наявності належним чином оформленої згоди іншого з подружжя на таке відчуження. Відсутність такої згоди свідчить про відсутність повноважень в одного з подружжя (відчужувача) на відчуження подружнього майна.
75. Тобто відсутність згоди одного зі співвласників (колишнього подружжя) на розпорядження нерухомим майном може бути підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним, і такий спосіб захисту порушеного права власності одного з подружжя може бути ефективним у випадку заявлення позивачем позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину.
76. Вирішуючи питання ефективності способу захисту порушеного права шляхом пред`явлення позовних вимог про визнання договору недійсним, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 вересня 2022 року в справі № 125/2157/19 виснувала, що пред`явлення позову стороною договору або іншою особою (зацікавленою особою) про визнання недійсним договору є ефективним способом захисту порушеного права у разі, якщо такий позов заявлений з метою повернення одному з подружжя, чиї права порушено, майнових прав та/або частки в спільному майні подружжя, зокрема шляхом визнання прав на частку, та/або одночасного виділення частки в порядку поділу майна подружжя або встановлення порядку користування цим майном тощо.
77. В іншому випадку, в разі якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а в разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна - ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого.
78. Отже, розірвання шлюбу, незаконне подальше відчуження третій особі не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається спільною сумісною власністю сторін.
79. Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_1 щодо стягнення компенсації половина вартості відчуженого відповідачем автомобіля, суди помилково виходили з того, що неоскарження позивачкою договору купівлі-продажу автомобіля може бути підставою для відмови у задоволенні вимоги про стягнення половини його вартості. 
80. Суди не звернули уваги на те, що законодавство надає можливість обрання способу захисту прав одного з подружжя, а саме: 
- пред`явлення позову стороною договору або іншою особою (зацікавленою особою) про визнання недійсним договору , якщо такий позов заявлений з метою повернення одному з подружжя, чиї права порушено, майнових прав та/або частки в спільному майні подружжя, у тому числі шляхом визнання прав на частку, та/або одночасного виділення частки в порядку поділу майна подружжя або встановлення порядку користування цим майном тощо
або
- у разі якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. 
81. Таким чином, Верховний Суд констатує порушення судами норм матеріального права, оскільки у справі, що переглядається, висновки судів про те, що позивачка не оспорювала договір купівлі-продажу автомобіля, є підставою для відмови у позові про стягнення компенсації вартості відчуженого без її згоди майна, як підстави обрання неефективного способу захисту, суперечать положенням статті 16 ЦК України.
82. У касаційній скарзі заявниця в обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що суди неправильно застосували норми матеріального права без урахування висновку застосування частини третьої статті 65 СК України, викладеного у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 127/6926/13-ц.
83. У зазначеній постанові сформульовано висновок про те, що відповідно до частини третьої статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договору стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути надана письмово. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
84. Тому підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частиною другою статті 389 ЦПК України, підтвердилася під час касаційного перегляду справи.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
85. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
86. За змістом пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
87. Оскільки за результатами перегляду справи в касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку, що судами при постановленні оскаржуваних рішень у справі порушено норми процесуального права, що полягає у невстановленні обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що унеможливило правильне застосування норм матеріального права, зокрема статті 16 ЦК України, тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання спільним майном подружжя автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частки автомобіля, та постанова апеляційного суду, якою в цій частині рішення залишено без змін, підлягають скасуванню з направленням справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. 
88. Під час нового розгляду справи судам належить встановити такі обставини: чи належав автомобіль Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, до об`єктів спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якщо так, то чи відчужене це майно зі згоди дружини (позивачки) та чи оформлене воно у відповідній формі (письмовій), якщо ні, то чи наявні докази витрат отриманих відповідачем коштів від продажу спірного автомобіля на потреби сім`ї. Залежно від встановлених обставини вирішити спір відповідно до вимог закону. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
89. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд (пункт 2 частини першої статті 409 ЦПК України).
90. За правилами частини третьої статті 411 ЦПК України однією з підстав для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
91. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 411 ЦПК України).
92. З огляду на висновки, сформульовані в мотивувальній частині цієї постанови, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та постанова апеляційного суду - скасуванню як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального і процесуального права, з направленням справи в оскаржуваній частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат
93. Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки Верховний Суд направляє справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Керуючись статтями 141, 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Стащук Володимир Анатолійович, задовольнити частково. 
Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним майном подружжя автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за частку автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, у розмірі 113 950,00 грн та постанову Черкаського апеляційного суду від 22 травня 2025 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович