Справа № 135/47/26 
Провадження № 1-кп/135/74/26 

ВИРОК
іменем України

19.01.2026 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12026025240000005 від 05.01.2026 відносно:
ОСОБА_2 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Горностаївка Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, солдата військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого:
-03.03.2008 Горностаївським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки; 
-18.09.2008 Горностаївським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років та одного місяця позбавлення волі, умовно-достроково звільнений 05.05.2010 Суворовським районним судом м. Херсона (невідбутий термін 1 рік 5 місяців 13 днів); 
-22.02.2012 Горностаївським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді 4 місяця арешту; 
-04.03.2013 Горностаївським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;
-06.12.2018 Нижньосірогоським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 2 місяці (остаточно 4 роки та 6 місяців);
-12.09.2018 Великолепетиським районним судом Херсонської області за ч. 2, 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; 
-21.03.2019 Горностаївським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 6 місяців; 
-23.02.2024 Приморським районним судом м. Одеса за ч. ч. 1,4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700,00 гривень; 
-16.04.2024 Приморським районним судом м. Одеса за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, 

ВСТАНОВИВ:
У порушення вимог ст. 11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 3,4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, ст. Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст. ст. 6,12,25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», курсант навчального взводу навчальної роти № 2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 , у вересні 2025 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у лісі в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, побачив один кущ дикоростучої рослини коноплі, після чого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи незаконно, без мети збуту, зірвав його та переніс до будинку АДРЕСА_1 ,чим здійснив незаконне придбання наркотичного засобу та почав його зберігати.
У подальшому ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , висушив кущ вищевказаної рослини коноплі та обірвав з нього сухе листя, яке подрібнив за допомогою рук і таким чином незаконно виготовив без мети збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено – канабіс, який насипав до паперового згортку та зберігав для власного вживання до моменту його виявлення та вилучення працівниками поліції під час огляду місця події о 14 год. 11 хв. 05.01.2026 по вул. Лісова в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області.
Маса вилученого у солдата ОСОБА_2 наркотичного засобу – канабіс, у перерахунку на висушену речовину складає 17,47 г, що згідно із Таблицею 1 Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 за № 188, становить більше невеликого розміру, та менше великого розміру. 
Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Положення ст. 12 КК України в сукупності із санкцією ч. 1 ст. 309 КК України свідчать, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Прокурор-стажист на посаді прокурора гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до ч. 1 ст. 302 КПК України, просить розглядати обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, повністю згоден із встановленими під час дізнання обставинами скоєного ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, і у присутності захисника – адвоката ОСОБА_4 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Вказана позиція учасників провадження та факт того, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчинені кримінального проступку, свідчить про наявність підстав для розгляду вказаного обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у відповідності до ч. 2 ст. 381 КПК України.
Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Із заяви ОСОБА_2 , наданої в присутності захисника, судом встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнає свою вину за ч. 1 ст. 309 КК України за описаних у формулюванні обвинувачення обставин, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченим не оспорюються встановлені органами досудового розслідування обставини щодо часу, дати, місця вчинення кримінального правопорушення, способу його вчинення, предмету правопорушення. Добровільність вказаного встановлено із змісту заяви обвинуваченого, складеної за участю захисника.
Враховуючи сукупність вказаного, а саме факт того, що обвинувачений та його захисник не оспорюють всі встановлені обставинами кримінального проступку зазначені в обвинувальному акті, учасники судового провадження згодні з розглядом обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без їх виклику, суд вважає за можливе здійснити розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, відповідно до положень ст. 381-382 КПК України.
Здійснивши розгляд справи у спрощеному провадженні, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши встановлені органом досудового розслідування обставини, позицію учасників судового провадження щодо цих обставин, висловлену з дотриманням вимог ст. 302 КПК України, встановивши, що учасники не оспорюють жодну із встановлених досудовим розслідуванням обставин, суд дійшов висновку про достатність даних для ухвалення вироку із визнанням обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
На підставі вказаного, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_2 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики виданої виконкомом Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 07.01.2026 за №2.1-04/48 та службової характеристики від 09.01.2026 вбачається, що ОСОБА_2 за місцем проживання та служби характеризується посередньо.
Відповідно до довідки КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №11 від 06.01.2026, ОСОБА_2 до лікаря-психіатра за останні п`ять років за медичною допомогою не звертався.
Відповідно до довідки КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №10 від 06.01.2026, ОСОБА_2 до лікаря-нарколога за останні п`ять років за медичною допомогою не звертався.
З вимоги про судимість від 06.01.2026 убачається, що обвинувачений ОСОБА_2 , раніше судимий.
Відповідно до довідки Приморського районного суду м.Одеси від 08.01.2026 вирок Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2024 та вирок Приморського районного суду м. Одеси від 16.04.2024, за якими засуджено ОСОБА_2 до покарання у виді штрафу в розмірі 1700,00 гривень та відповідно 850,00 гривень, - не виконано (квитанції про сплату штрафу у матеріалах справи відсутні).
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_2 раніше судимий, вчинив умисний кримінальний проступок, вину у вчиненні кримінального проступку визнав та щиро розкаявся.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні, є щире каяття.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_2 – є рецидив кримінальних правопорушень.
З урахуванням наведеного, обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді пробаційного нагляду, яке передбачає відповідальність за вчинене, із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, оскільки на думку суду, призначення такого покарання матиме належний виховний вплив на обвинуваченого та буде сприяти його виправленню, призведе до позитивних змін в його особистості та формуванню у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Суд не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання.
Разом із тим відповідно до ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).
Також, відповідно до висновку викладеного Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.06.2021 у справі №443/806/19, ««попередній вирок» у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України є вирок або вироки, покарання за якими повністю не відбуте особою на час вчинення одного чи декількох нових кримінальних правопорушень».
Крім того, відповідно до ч.3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Отже, у випадку призначення остаточного покарання за сукупністю покарання за новим вироком з невідбутим покаранням або його частиною за попереднім вироком, яке з огляду на вимоги ч. 3 ст. 72 КК України складанню з іншими покарання не підлягає, суд має ухвалити рішення про самостійне виконання саме покарань, а не вироків, що узгоджується із висновком колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 22.05.2024 (справа № 686/18398/22, провадження № 51-586 км 24).
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах, встановлених в санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у виді пробаційного нагляду, призначивши остаточне покарання із застосуванням положень ст. ст. 71, 72 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_2 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.
Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ст. 126 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертиз в кримінальному провадженні, а саме №СЕ-19/102-26/376-НЗПРАП від 07.01.2026 у розмірі 2674 грн. 20 коп.
На підставі ч. 4 ст.174 КПК України, суд вважає необхідним скасувати арешт на тимчасово вилучене майно, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області №135/21/26 (провадження 1-кс/135/5/26) від 07.01.2026.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 65-67 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати винуватим  ОСОБА_2  у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Призначити  ОСОБА_2  покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.
На підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2024 та вироком Приморського районного суду м. Одеси від 16.04.2024 та визначити  ОСОБА_2  остаточне покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду, з покладанням обов`язків на підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та штрафу в розмірі 1700 грн. та 850 грн., в дохід держави.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України невідбуте покарання  ОСОБА_2  за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2024 у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму 1700 гривень, в дохід держави, та за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 16.04.2024 у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму 850 гривень, в дохід держави, - виконувати самостійно.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту постановки засудженого  ОСОБА_2  на облік органом з питань пробації. 
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 2674 гривень 20 копійок.
Арешт накладений ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 07.01.2026 - скасувати. 
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: наркотичний засіб обіг якого обмежено – канабіс, масою 17,47г, який поміщено до спеціального пакету Експертна служба №8891411, що переданий на зберігання у кімнату зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області (квитанція №упакування ID 3026010338783925 від 10.01.2026) - знищити.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1