ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року	справа № 380/13486/25	
Зал судових засідань №7
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Братичак У.В.,
секретар судового засідання Волявська В.С.,
за участю:
представника позивача за первісним позовом Уніят І.І.,
представника відповідача за зустрічним позовом Штибель Н.М.,
представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом Максимишин І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м.Львові, в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Головне управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул. Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090) звернулося з позовною заявою до фізичної особи ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), в якій просить стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) податковий борг до бюджету в розмірі 44 496,95 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що податковий борг відповідача становить 44 496,95 грн, і такий, як зазначив позивач, виник у зв`язку із несплатою у встановлений законом строк узгоджених податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості. Оскільки платником не вживаються заходи щодо погашення заборгованості, просить стягнути таку у судовому порядку.
Ухвалою судді від 25.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
18.09.2025 до суду від фізичної особи ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява до Головного управління ДПС у Львівській області з вимогами визнати протиправними та скасувати:
- податкове-повідомлення рішення від 07.09.2022 № 2334662-2412-1320 (форма «Ф») на суму 3665,32 грн, прийняте ГУ ДПС у Львівській області;
- податкове-повідомлення рішення від 16.10.2024 №2326429-2412-1320-UA46060290000052876 (форма «Ф») на суму 40 929,36 грн, прийняте ГУ ДПС у Львівській області.
В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 зазначила, що спірна сума податкового боргу виникла на підставі прийнятих Головним управлінням ДПС у Львівській області податкових-повідомлень рішень від 07.09.2022 №2334662-2412-1320 (форма «Ф») на суму 3665,32 грн та від 16.10.2024 №2326429-2412-1320-UA46060290000052876 (форма «Ф») на суму 40929,36 грн.
З такими податковими повідомленнями-рішеннями позивач за зустрічним позовом не погоджується та зазначає, що згідно з підпунктами 265.7.1, 265.7.2 пункту 265.7 статті 265 та пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України податкові повідомлення-рішення про визначення суми податку як з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, так і плати за землю обчислюється та надсилається платнику податків до 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) або поточного року (для плати за землю).
Водночас, контролюючим органом прийнято спірні ППР поза межами строку, встановленого законодавцем для прийняття таких рішень (до 01 липня року, наступного за звітним), а саме 07.09.2022 за 2021 рік та 16.10.2024 за 2023 рік.
Також зауважує, що податкове повідомлення-рішення від 07.09.2022 № 2334662-2412-1320 (форма «Ф») не містять розрахунку податкового зобов`язання, що не відповідає вимогам абз. 6 п. 58.1 ст. 58 ПК України, та унеможливлює здійснення вірного, математично правильного розрахунку. Податкове-повідомлення рішення від 16.10.2024 № 2326429-2412-1320-UA46060290000052876 (форма «Ф») мітить розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку за 2023 рік. Згідно такого розрахунку сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку за 2023 рік, складає 40 929, 26 грн. Однак, розмір частки у праві спільної власності складає 610,89 кв.м., пільга, у вигляді зменшення бази оподаткування складає 120. Таким чином, розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку, слід розраховувати наступним чином: 610,89 кв.м. - 120 кв.м.= 490,89 кв.м. * 67 грн (за кв.м.) = 32 889,63 грн, що спростовує податний ГУ ДПС у Львівській області розрахунок на суму 40 929, 26 грн.
Ухвалою судді від 06.10.2025 прийнято зустрічний позов фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень до спільного розгляду з первісним позовом у справі №380/13486/25 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.
Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.
Від Головного управління ДПС у Львівській області 03.11.2025 до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому зазначає, що відповідно до даних, наданих Укрдержреєстр до ДПС України про об`єкти нежитлової (житлової) нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб в АІС «Податковий блок» по громадянці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) наявна інформація щодо об`єктів нерухомого майна: нежитлова будівля (опис об`єкта корівник, А-1), реєстраційний номер майна 22502625, адреса: АДРЕСА_2 . Загальна площа (кв.м): 985,3 м.кв., вид спільної власності - спільна частка, розмір частки у праві спільної власності 62/100, стан право власності-зареєстровано 05.10.2012.
Відповідно до п. «ж» п.п. 266.2.2 не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Оскільки ОСОБА_1 у періоді з 01.01.2022 по 31.12.2024 не припиняла бути власником зазначеної вище нежитлової нерухомості як громадянка України, а також не здійснювала передачу нежитлової нерухомості в статутний фонд будь якого фермерського господарства, не здійснювала підприємницької діяльності та не перебувала і не перебуває на обліку в податкових органах як фізична особа-підприємець, тому у неї немає підстав для застосування п. «ж» п.п. 266.2.2. ПК України.
Також, зазначає, що оскаржувані ППР прийняті в межах строку, встановленого ст. 102 ПК України.
Ухвалою від 03.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Львівській області про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду.
Від ОСОБА_1 07.11.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій повторно викладено обґрунтування зустрічної позовної заяви.
Протокольною ухвалою суду від 17.11.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
28.11.2025 від Головного управління ДПС у Львівській області до суду надійшли додаткові пояснення, у яких щодо строків прийняття оскаржуваних ППР зазначає, що усталеним є підхід Верховного Суду згідно з яким винесення податкових повідомлень-рішень після 01 липня року базового податкового періоду є лише підставою для сплати податкового зобов`язання в більш пізній термін відповідно до підпункту 266.10.1, пункту 266.10 статті 266 ПК України (протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення), однак, не впливає на правомірність самого податкового повідомлення-рішення та не може бути підставою для його скасування (зокрема Постанова від 23 січня 2025 року у справі № 160/568/24).
Разом з тим, податковим органом зауважено, що приписи ПК України чітко визначають, що вказаний вище податок для фізичних осіб може бути обчислений та нарахований контролюючим органом за податкові (звітні ) періоди (роки) не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.
Таким чином, пунктом 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
16.01.2026 від Головного управління ДПС у Львівській області до суду надійшли додаткові пояснення, у яких зауважує, що незаконність прийнятих ППР позивач за зустрічним позовом серед іншого обґрунтовує незастосуванням податкової пільги у вигляді зменшення бази оподаткування на 120 кв.м. 
Водночас, відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України, податкова пільга у вигляді зменшення бази оподаткування на 120 кв. м. застосовується виключно до об`єктів житлової нерухомості, зокрема житлових будинків. Однак, згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 обліковується об`єкт нерухомості - нежитлове приміщення, у зв`язку з чим підстави для застосування зазначеної пільги відсутні. 
Також зазначає, що в порядку ст.266 ПК України прийняті рішення Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області від 07.07.2020 №6 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2021 рік» та Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області від 06 травня 2022 року № 2998 «Про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2023 рік».
Так, рішенням Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області на 2021 рік встановлена ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних осіб, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 0,1% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2021 становив 6000,00 грн. Із врахуванням наведеного та керуючись положеннями ст. 266 ПК України Головним управлінням ДПС у Львівській області нараховано власнику нежитлової нерухомості (приміщення) ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нежитлову нерухомість за податковий період 2021 рік та сформовано податкове повідомлення-рішення від 07.09.2022 № 2334662-2412-1320 за 2021 рік на суму 3 665,32 грн. (610,89 кв.м * 6,00 грн (0,1 % від 6000,00 грн).
Відповідно до Рішення Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області на 2023 рік встановлена ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних осіб, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 1 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2023 становив 6700,00 грн. Із врахуванням наведеного та керуючись положеннями ст. 266 ПК України Головним управлінням ДПС у Львівській області нараховано власнику нежитлової нерухомості (приміщення) ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нежитлову нерухомість за податковий період 2023 рік та сформовано податкове повідомлення-рішення від 16.10.2024 № 2326429-2412-1320-UA46060290000052876 за 2023 рік на суму 40 929,36 грн.(610,89 кв.м * 67,00грн. (1 % від 6700,00 грн).
Відтак, вважає, що оскаржувані ППР є правовірними та у задоволенні зустрічної позовної заяви просить відмовити.
В судовому засіданні представника позивача за первісним позовом просила позовні вимоги ГУ ДПС у Львівській області задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.
Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог ГУ ДПС у Львівській області, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.
Дослідивши докази і пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 березня 2008 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є власницею нежитлової будівлі (опис об`єкта - корівник, А-1), площею 985,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Дідилівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області 25 жовтня 2008 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 25 жовтня 2008 року зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 .
Таким чином, ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4 .
Відповідно до запису на звороті свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 березня 2008 року серії НОМЕР_2 приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Щуром Т.В. 28 липня 2012 за реєстровим № 1257 посвідчено договір дарування 38/100 частини нежитлової будівлі площею 985,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 г від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_5 .
Тобто, після укладення договору дарування в липні 2012 і на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення рішення ОСОБА_1 належить 62/100 частини нежитлової будівлі площею 985,3 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Вказані вище обставини сторонами не заперечуються та встановлені у рішеннях Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі №380/358/21 та від 31 липня 2023 року у справі № 380/140/23, які набрали законної сили, а тому в силу вимог ч. 1, 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.
У порядку ст.266 ПК України були прийняті рішення Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області від 07.07.2020 №6 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2021 рік» та Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області від 06 травня 2022 року № 2998 «Про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2023 рік».
07.09.2022 ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №2334662-2412-1320 (форма «Ф»), яким визначило ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, що є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 3665,32 грн за податковий період 2021 року. Сума податку розрахована за ставкою 0,1% мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2021 року за 1 кв.м (610,89 кв.м * 6,00 грн (0,1% від 6000,00 грн).
16.10.2024 ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №2326429-2412-1320-UA46060290000052876 (форма «Ф»), яким визначило ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, що є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 40929,36 грн за податковий період 2023 року. Сума податку розрахована за ставкою 0,1% мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2023 року за 1 кв.м (610,89 кв.м * 67,00 грн (1 % від 6700,00 грн).
Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою Головного управління ДПС у Львівській області про суму податкового боргу платника податків, у фізичної особи ОСОБА_1 наявний податковий борг перед бюджетом, який станом на 16.16.2025 становить 44496,95 грн та складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості. Згадана сума податкового боргу виникла на підставі:
- податкового повідомлення-рішення від 07.09.2022 №2334662-2412-1320 на суму 3665,32 грн (сума яка підлягає стягненню - 3567,59 грн);
- податкового повідомлення-рішення від 16.10.2024 №2326429-2412-1320-UA46060290000052876 на суму 40929,36 грн.
У зв`язку з несплатою боржником грошових зобов`язань контролюючий орган виніс податкову вимогу форми «Ф» від 29.12.2020 року №72530-13, яку надсилалося платникові податків, що підтверджується матеріалами справи.
Оскільки у добровільному порядку заборгованість ОСОБА_1 сплачена не була, Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до суду з позовом у цій справі.
Водночас, непогоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 07.09.2022 №2334662-2412-1320 та від 16.10.2024 №2326429-2412-1320-UA46060290000052876, на підставі яких власне виник податковий борг, ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом у цій справі.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 265.1.1. пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається, в тому числі з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).
Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України встановлено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
За положеннями підпункту 266.7.4 пункту 266.7 статті 266 ПК України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що оподаткуванню підлягають об`єкти нежитлової нерухомості, ставки для яких встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування об`єктів нерухомості. Крім того, інформація, необхідна для розрахунку та справляння податку систематично надходить до органів державної податкової служби від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно й органів, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб.
Як встановлено судом вище, ОСОБА_1 є власницею 62/100 частини нежитлової будівлі (корівника) площею 985,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що становить 610,89 кв.м.
Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, корівник віднесено до Будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства за кодом 1271.
Рішенням Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області від 07.07.2020 №6 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2021 рік» установлено на території Банюнинської сільської ради, в тому числі, ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком № 1.
Відповідно до вказаного рішення для фізичних осіб ставка податку за 1 кв. метр для будівель та споруд за кодом 1271.1 «Будівлі для тваринництва» становить 0,01% розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2021, а не 0,1% як застосовано контролюючим органом.
Згідно із статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата з 01 січня 2021 року становила 6000 гривень, відповідно 0,01% від указаної суми становить 0,6 грн, а не 6,00 грн за 1 кв. метр як враховано ГУ ДПС у Львівській області при винесенні податкового повідомлення-рішення від 07.09.2022 №2334662-2412-1320 (форма «Ф»).
З огляду на викладене, податковий орган при винесенні податкового повідомлення-рішення від 07.09.2022 № 2334662-2412-1320 (форма «Ф») на суму 3665,32 грн неправильно розраховував податкове зобов`язання ОСОБА_1 за ставкою 0,1% мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2021 року (6 грн) замість 0,01% (0,6 грн), водночас правильно визначивши належну їй частку нежитлової будівлі (610,89 кв.м.).
Оцінивши викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки нежитлова будівля, належна ОСОБА_1 на праві власності, оподаткована за більшими, ніж належало ставками податку на нерухоме майно, визначена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні сума грошового зобов`язання є неправильною.
Варто зауважити, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
У аспекті цього суд відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України враховує позицію Верховного Суду щодо застосування норм права, відповідно до якої «… спірне податкове повідомлення-рішення фіскального органу підлягає скасуванню не через відсутність у платника вказаного податкового обов`язку, а через висновок про неправильний розрахунок відповідачем суми податкового зобов`язання» (див. для прикладу постанови від 06 лютого 2018 року у справі № 826/15139/16, від 17 квітня 2018 року у справі № 2а-10031/12/2670).
Такий підхід узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».
Зважаючи на те, що зроблений контролюючим органом розрахунок податкового зобов`язання ОСОБА_1 є неправильним через протиправне застосування більшої, ніж належало, ставки податку, податкове повідомлення-рішення від 07.09.2022 № 2334662-2412-1320 (форма «Ф») на суму 3665,32 грн підлягає скасуванню в цілому.
Доводи податкового органу стосовно відсутності у нього відомостей про належність наявного у ОСОБА_1 об`єкта нерухомості до певного класу будівель за Державним класифікатором будівель та споруд є безпідставними і судом до уваги не беруться, оскільки у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 15 березня 2008 року серії НОМЕР_2 нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка є об`єктом оподаткування у спірних правовідносинах, значиться як корівник.
Зазначені обставини вже неодноразово були встановлені судом, зокрема у рішеннях Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі №380/358/21, а також від 31 липня 2023 року у справі № 380/140/23, ухваленими між тими самими сторонами, які набрали законної сили.
Водночас, надаючи правову оцінку податковому-повідомленню рішенню від 16.10.2024 №2326429-2412-1320-UA46060290000052876 (форма «Ф»), суд зазначає наступне.
Рішенням Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області від 06 травня 2022 року № 2998 «Про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2023 рік» установлено на території Новояричівської селищної ради, у тому числі села Банюнин, зокрема, ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком №1.1.
Відповідно до вказаного рішення для фізичних осіб ставка податку за 1 кв. метр для будівель та споруд за кодом 1271.1 «Будівлі для тваринництва» становить 1% розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2023.
Згідно із статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» мінімальна заробітна плата з 01 січня 2023 року становила 6700 гривень, відповідно 1% від указаної суми становить 67,00 грн.
Як встановлено судом з матеріалів справи, сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розрахована податковим органом в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні №2326429-2412-1320-UA46060290000052876 (форма «Ф») саме за ставкою 1% мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2023 року (67,00 грн), що повністю відповідає рішенню Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області від 06 травня 2022 року № 2998.
Окрім цього, ГУ ДПС у Львівській області також правильно визначено належну ОСОБА_1 частку нежитлової будівлі (610,89 кв.м.).
Таким чином, оцінивши викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області №2326429-2412-1320-UA46060290000052876 (форма «Ф») на суму 40929,36 грн є правомірним та скасуванню не підлягає.
Водночас, суд критично оцінює аргументи ОСОБА_1 про те, що ГУ ДПС у Львівській області протиправно не застосовано податкову пільгу у вигляді зменшення бази оподаткування на 120 кв.м. з огляду на таке.
Так, підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України передбачено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Отже, відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України, податкова пільга у вигляді зменшення бази оподаткування на 120 кв.м. застосовується виключно до об`єктів житлової нерухомості, зокрема житлових будинків. Однак, як встановлену судом вище, спірний об`єкт нерухомості (корівник), який належить ОСОБА_1 є нежитловим приміщенням, у зв`язку з чим підстави для застосування зазначеної пільги відсутні. 
Водночас, підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.
Однак, судом не встановлено, що рішеннями Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області від 07.07.2020 №6 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2021 рік» та Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області від 06 травня 2022 року № 2998 «Про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2023 рік» встановлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для власників об`єктів нежитлової нерухомості, які могли б застосовуватися до ОСОБА_1 .
Також, щодо доводів позивача за зустрічним позовом про те, що контролюючим органом прийнято спірні ППР поза межами строку, встановленого законодавцем для прийняття таких рішень (до 01 липня року, наступного за звітним), а саме 07.09.2022 за 2021 рік та 16.10.2024 за 2023 рік, суд зазначає таке.
Згідно підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодекcу до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно підпункту 260.10.1 пункту 260.10 статті 260 ПК України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Разом з тим, усталеним є підхід Верховного Суду згідно з яким винесення податкових повідомлень-рішень після 01 липня року базового податкового періоду є лише підставою для сплати податкового зобов`язання в більш пізній термін відповідно підпункту 266.10.1, пункту 266.10 статті 266 ПК України (протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення), однак, не впливає на правомірність самого податкового повідомлення-рішення та не може бути підставою для його скасування (зокрема постанова від 23 січня 2025 року у справі № 160/568/24).
Пунктом 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
За приписами пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 392, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2025 року у справі №160/23946/23.
З аналізу наведених вище норм чинного законодавства вбачається, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки виключно для фізичних осіб за кожний окремий об`єкт житлової або нежитлової нерухомості обчислюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, виходячи із загальної площі такого об`єкту та відповідної ставки податку, та оформлюється у вигляді податкового повідомлення-рішення. Вказане податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку надсилаються платнику податку контролюючим органом до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Приписами ПК України визначено, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб може бути обчислений та нарахований контролюючим органом за податкові (звітні) періоди (роки) не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.
Таким чином, аналізуючи зазначені норми податкового законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані ППР відповідають строкам, встановленим пунктом 102.1 статті 102 ПК України, а тому вказане виключає протиправність дій з боку контролюючого органу в цій частині.
Аналогічні правові висновки також викладені в постановах Верховного Суду від 06.11.2025 у справі № 420/20746/24 та від 13.11.2025 у справі № 580/12926/24.
Аналогічний правовий підхід також викладено в постанові Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2022 року у справі №826/15940/18, в якій Судова палата дійшла висновку, що пропуск податковим органом встановленого підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України строку надсилання податкового повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), не є тим порушенням, яке спростовує правомірність нарахування грошового зобов`язання податковим органом, та не може бути самостійною підставою для скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення».
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що постанова Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 817/213/16, на яку покликається представник позивач за зустрічним позовом, не містить висновків про те, що у разі прийняття податкового повідомлення - рішення не у строк, встановлений підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, воно підлягає скасуванню.
Враховуючи вищенаведене, підстави для задоволення вимог зустрічного позову в частині скасування податкового-повідомлення рішення від 16.10.2024 №2326429-2412-1320-UA46060290000052876 (форма «Ф») на суму 40 929,36 грн відсутні.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, про необхідність часткового задоволення зустрічного позову фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
В матеріалах справи наявні договір про надання правничої допомоги б/н від 21.07.2025 щодо оскарження в суді першої інстанції податкових повідомлень-рішень від 07.09.2022 №2334662-2412-1320 (форма «Ф») та від 16.10.2024 №2326429-2412-1320-UA46060290000052876 (форма «Ф») із зазначеним у пункті 2 фіксованим розміром гонорару в розмірі 5000,00 грн, а також платіжна інструкція №@2PL924049 від 24.07.2025 на суму 5000,00 грн (призначення платежу: сплата за договір надання правничої допомоги б/н від 21.07.2025, ОСОБА_1 ). Вказану суму представник позивача за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача.
Відповідач за зустрічним позовом у своєму відзиві зазначає про завищення позивачем витрат на правничу допомогу.
Суд звертає увагу, що при встановленні розміру гонорару за надання професійної правничої допомоги враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Беручи до уваги складність справи, час, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, а також часткове задоволення зустрічного позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання представника позивача за зустрічним позовом та стягнення з ГУ ДПС у Львівській області витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даної справи у розмірі 1000 грн.
Також, згідно з ч. 3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір позивачу за зустрічним позовом також відшкодовується ГУ ДПС у Львівській області пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 79,64 грн ((968,96 грн / 44594,68 грн) * 3665,32 грн).
Щодо позовних вимог ГУ ДПС у Львівській області.
Відповідно до підп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з підп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податковим боргом згідно з п.14.1.175 ст.14 ПК України є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
У п. 57.1 ст. 57 ПК України зазначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання декларації, крім випадків, встановленим цим Кодексом.
Відповідно до п. 57.2 ст. 57 ПК України, у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п. 54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган, у відповідності до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Як вже було встановлено судом, згідно з наявною в матеріалах справи довідкою Головного управління ДПС у Львівській області про суму податкового боргу платника податків, у фізичної особи ОСОБА_1 наявний податковий борг перед бюджетом, який станом на 16.16.2025 становить 44496,95 грн та складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості. Згадана сума податкового боргу виникла на підставі:
- податкового повідомлення-рішення від 07.09.2022 №2334662-2412-1320 на суму 3665,32 грн (сума яка підлягає стягненню - 3567,59 грн);
- податкового повідомлення-рішення від 16.10.2024 №2326429-2412-1320-UA46060290000052876 на суму 40929,36 грн.
Водночас, у цій справі суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.09.2022 №2334662-2412-1320 на суму 3665,32 грн.
Відтак, сума податкового боргу, фізичної особи ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості становить 40831,63 грн (44 496,95 грн - 3665,32 грн) та залишається непогашеною.
Судом встановлено, що на виконання згаданих вище положень ПК України ГУ ДПС у Львівській області надсилало на адресу відповідача за первісним позовом податкову вимогу форми «Ф» від 29.12.2020 року №72530-13, що підтверджується матеріалами справи.
Усупереч наведеним нормам чинного законодавства платник податків не вжила жодних заходів для погашення податкових зобов`язань.
Відтак, суми грошових зобов`язань фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 40831,63 грн є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу у відповідності до підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України.
Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Станом на дату розгляду справи податковий борг відповідача перед бюджетом, який підлягає стягненню в судовому порядку становить 40831,63 грн.
Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов Головного управління ДПС у Львівській області також необхідно задовольнити частково, стягнувши з фізичної особи ОСОБА_1 в користь бюджету суму податкового боргу у розмірі 40831,63 грн.
Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для відшкодування судового збору Головному управлінню ДПС у Львівській області відсутні.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

первісний позов Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг в розмірі 40831 (сорок тисяч вісімсот тридцять одну) грн 63 коп.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Зустрічний позов фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 07.09.2022 № 2334662-2412-1320 (форма «Ф») на суму 3665,32 грн.
У задоволенні інших вимог зустрічного позову відмовити.
Стягнути на користь фізичної особи ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул. Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090) сплачений судовий збір в сумі 79 (сімдесят дев`ять) грн 64 коп.
Стягнути на користь фізичної особи ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул. Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 05.02.2026.

Суддя	Братичак Уляна Володимирівна