П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/15277/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Т.О. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
02 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України у наданні інформації на запит від 18 травня 2025 року за № 312 року « 18.05.25 ГУСЗ запит посадова особа особистий прийом» та зобов`язання надати відповідь на запит.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив наступні обставини справи.
Позивач звернувся до відповідача із запитом від 18 травня 2025 року № 312, в якому просив надати:
«- інформацію про дату та номер реєстрації заяви ОСОБА_1 як громадянина та голови громадської організації «Проти придурків та ідіотів» на особистому прийомі 01 квітня 2025 року о 15:00 год. каб. 102 у заступника Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України ( ОСОБА_2 );
- інформацію про ім`я, прізвище та посаду посадової особи (осіб), відповідальних за розгляд заяви ОСОБА_1 як громадянина та голови громадської організації «Проти придурків та ідіотів» на особистому прийомі 01 квітня 2025 року о 15:00 год. каб. 102 у заступника Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України ( ОСОБА_2 ), її номер телефону;
- інформацію про вчиненні даною посадовою особою (особами) дії щодо розгляду заяви ОСОБА_1 як громадянина та голови громадської організації «Проти придурків та ідіотів» на особистому прийомі 01 квітня 2025 року о 15:00 год. каб. 102 у заступника Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України ( ОСОБА_2 );
- копію документів, створених даною посадовою особою під час розгляду заяви ОСОБА_1 як громадянина та голови громадської організації «Проти придурків та ідіотів» на особистому прийомі 01 квітня 2025 року о 15:00 год. каб. 102 у заступника Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України ( ОСОБА_2 );
- причини, з яких питання припинення протиправної діяльності ДП «Ліси України» та посадових осіб Держлісагенства, які даним протиправним діям сприяють, та пропозиції щодо припинення протиправної діяльності за заявою ОСОБА_1 як громадянина та голови громадської організації «Проти придурків та ідіотів» на особистому прийомі 01 квітня 2025 року о 15:00 год. каб. 102 у заступника Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України ( ОСОБА_2 ), не розглянуті.».
Відповідно до Картки обліку особистого прийому громадян у Міністерстві захисту довкілля та природних ресурсів України від 02 квітня 2025 року № 10/ОП-25, складеної за результатами розгляду на особистому прийомі звернення ОСОБА_1 , заступником Міністра Олександром Семенцем доручено Держлісагенству надати вичерпну відповідь заявнику – ОСОБА_3 , оскільки саме Держлісагентство є володільцем запитуваної ним інформації.
За результатами розгляду запиту позивача від 18 травня 2025 року № 312 Міндовкілля листом від 21 травня 2025 року № 23.1/23.1-03/466-25 направило цей запит до Держлісагентства для опрацювання в межах компетенції та інформування заявника.
Також, відповідач листом від 22 травня 2025 року № 23.1/23.1-03/467-25, яке направлено простим поштовим відправленням, надав позивачу картку обліку особистого прийому громадян від 02 квітня 2025 року № 10/ОП-25 та повідомив про направлення запиту до Державного лісового агентства.
26 червня 2025 року відповідачем додатково направлено вказаний лист на електронну пошту позивача.
При цьому, Державне лісове агентство листом від 30 травня 2025 року № 06-07/3039-25 надало відповідь на запит позивача.
Вважаючи протиправними бездіяльність та дії відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI (далі – Закон України №2939-VI) публічна інформація – це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 3 названого Закону передбачено, що право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє (пункти 1 та 2 частини 1 названої правової норми). Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини 1 статті 5 Закону України №2939-VI).
Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, – стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів, а також юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, – щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради (пункти 2 та 5 частини 1 статті 13 Закону України №2939-VI).
Відповідно до частини 4 статті 13 Закону України №2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Частинами 1 та 2 статті 19 Закону України №2939-VI визначено, що запит на інформацію – це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною 5 статті 19 цього Закону (частина 1 статті 22 Закону України №2939-VI).
За змістом частин 1, 2 статті 22 Закону України № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (частина 3 статті 22 Закону України № 2939-VI).
Як встановлено з матеріалів справи, результатами розгляду запиту позивача від 18 травня 2025 року № 312 на виконання вимог частини 3 статті 22 Закону України № 2939-VI відповідач листом від 21 травня 2025 року № 23.1/23.1-03/466-25 направив цей запит до Держлісагентства для опрацювання в межах компетенції та інформування заявника.
В подальшому, відповідач листом від 22 травня 2025 року № 23.1/23.1-03/467-25, яке надіслано простим поштовим відправленням, надало позивачу картку обліку особистого прийому громадян від 02 квітня 2025 року № 10/ОП-25 та повідомило про направлення запиту до Держлісагентства.
Відтак, суд першої інстанції вірно виснував, що відповідачем виконано вимогу частини 3 статті 22 Закону України № 2939-VI щодо направлення запиту до належного розпорядника інформації.
Такий лист був направлений відповідачем і на адресу позивача, яка зазначена у запиті останнього простою поштовою кореспонденцією, що підтверджується копією журналу вихідної кореспонденції, долученої відповідачем.
За результатами вивчення наявних у матеріалах справи документів судом першої інстанції достеменно встановлено, що у листі від 22 травня 2025 року № 23.1/23.1-03/467-25 виконавцем зазначено Оксану Добровольську, а у журналі обліку вихідної кореспонденції Міндовкілля під вихідним номером 23.1/23.1-03/467-25 за 22 травня 2025 року міститься посилання на прізвище « ОСОБА_4 ».
Відтак, з огляду на наведене в його сукупності, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність жодної протиправної бездіяльності в діях відповідача щодо не розгляду запиту позивача.
В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.