ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 р. 	Справа № 520/15064/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3" на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Шляхова О.М.) від 05.09.2025 по справі № 520/15064/25
за позовом Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці
до Комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3"
про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до Комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3" (юридична адреса: Україна, 61099, Харківська обл., місто Харків, вул. Свистуна, будинок 2-Б), а саме зупинити до усунення порушень зазначених у позовній заяві робіт підвищеної небезпеки:
- роботи до яких залучені працівники, стосовно яких не подано заяву до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці для щорічного визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду та не складені акти визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду у 2024 та 2025 роках;
- роботи до яких залучені працівники, стосовно яких керівником не складено та не узгоджено з Північно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці поіменні списки працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам за 2024 та 2025 роки.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за результатами проведених заходів державного нагляду (контролю) виявлені порушення відповідачем вимог чинного законодавства. позивачем винесено припис, в якому визначено для відповідача необхідність усунення порушень та вказано строки для його виконання. Враховуючи встановлення позивачем за наслідками позапланових заходів перевірки невиконання відповідачем вимог припису та керуючись вимогами статті 39 Закону України "Про охоронну праці" та пунктом 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 по справі № 520/15064/25 позовні вимоги задоволено.
Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду до Комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3" (юридична адреса: Україна, 61099, Харківська обл., місто Харків, вул. Свистуна, будинок 2-Б), а саме зупинити до усунення порушень зазначених у позовній заяві робіт підвищеної небезпеки:
- роботи до яких залучені працівники, стосовно яких не подано заяву до Північно Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці для щорічного визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду та не складені акти визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду у 2024 та 2025 роках;
- роботи до яких залучені працівники, стосовно яких керівником не складено та не узгоджено з Північно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці поіменні списки працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам за 2024 та 2025 роки.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що ніякими нормативно-правовими актами не встановлено обов`язок підприємств надавати до позивача заяви для щорічного визначення працівників, які підлягають медичному огляду, актів визначення працівників, які підлягають медичному обліку та списків працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам. Вказує, що він тільки бере участь в організації медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці, при цьому обов`язок надавання до нього спірних документів, цим Положенням № 96 та іншими нормативно-правовими актами не передбачено.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконання наказу Міжрегіонального управління від 19.02.2025 № 108/ПНС-ЗК "Про проведення заходів державного нагляду (контролю)" у діяльності КП "Тролейбусне депо № 3" тa направлення на перевірку від 28.02.2025 № ПНС/1/3351-25, посадові особи управління інспекційної діяльності у Харківській області Міжрегіонального управління, провели заходи державного нагляду (контролю) у вигляді позапланової перевірки щодо відповідності вимогам законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки в межах питань, які стали підставою для здійснення даного заходу державного нагляду (контролю). 
Підстава для проведення перевірки – настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що пов`язано із діяльністю суб`єкта господарювання. 
За результатами проведеної перевірки складено приписи про усунення порушень від 17.03.2025 № ПНС/ХК/3984/121/П/ОП, № ПНС/ХК/3984/225/П/ОП та встановлено строк на усунення виявлених порушень 17.04.2025.
На виконання наказу Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 30.04.2025 № 307/ПНС-ЗК, відповідно до направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 02.05.2025 № ПНС/1/7226-25, представникам управління інспекційної діяльності у Харківській області Північно Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці доручено проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у діяльності КП "Тролейбусне депо № 3" стосовно усунення виявлених порушень в приписах від 17.03.2025.
Підстава проведення заходу – абзац 4 частини 1 статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", керуючись наказом Міністерства економіки України від 16.06.2023 № 5782 "Про здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) протягом періоду воєнного стану" (зі змінами від 07.03.2024) а саме: перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів від 17.03.2025 № ПНС/ХК/3984/225/П/ОП, № ПНС/ ХК/3984/121/П/ОП. 
За результатами проведеної перевірки раніше виданих приписів складено акт перевірки від 16.05.2025 № ПНС/ХК/3984/225-ПНС/ХК/10247/АА024723, яким зафіксовано невиконання у встановлені строки порушень виявлених під час попередньої перевірки та видано приписи щодо усунення порушень від 16.05.2025 № ПНС/ХК/3984/225-ПНС/ХК/10247/АА024723/П/ОП та № ПНС/ХК/3984/225-ПНС/ХК/10247/АА024737/П/ОП.
За результатами проведеної перевірки раніше виданих приписів складено акт перевірки від 16.05.2025 № ПНС/ХК/3984/225-ПНС/ХК/10247/АА024723, яким зафіксовано невиконання у встановлені строки порушень виявлених під час попередньої перевірки та видано приписи щодо усунення порушень від 16.05.2025 № ПНС/ХК/3984/225-ПНС/ХК/10247/АА024723/П/ОП та № ПНС/ХК/3984/225-ПНС/ ХК/10247/АА024737/П/ОП. 
Перевіркою встановлено повторне невиконання КП "Тролейбусне депо № 3" норм діючого законодавства, а саме: 
1. Не виконано в узгоджений термін до 17.04.2025 п. 23 припису № ПНС/ХК/3984/225/ П/ОП від 17.03.2025. Повторно - оглядові канави № 1, 2, 3 для тролейбусів не мають спрямовувальні реборди на всю їхню довжину.
2. Не виконано в узгоджений термін до 17.04.2025 п. 24 припису № ПНС/ХК/3984/225/ П/ОП від 17.03.2025. Повторно - оглядові канави № 1, 2, 3 для тролейбусів не мають розсікач на в`їзд.
3. Не виконано в узгоджений термін до 17.04.2025 п. 25 припису № ПНС/ХК/3984/225/ П/ОП від 17.03.2025. Повторно - світильники, які розташовуються у нішах оглядових канав № 1, 2, 3, не захищені від механічних пошкоджень.
4. Не виконано в узгоджений термін до 17.04.2025 п. 26 припису № ПНС/ХК/3984/225/ П/ОП 17.03.2025. Повторно - від стінки оглядових канав не облицьовані керамічною плиткою світлого кольору.
5. Не виконано в узгоджений термін до 17.04.2025 п. 1 № ПНС/ХК/3984/121/П/ОП припису від 17.03.2025. Повторно - керівником не подано заяву до міжрегіонального Північно-Східного управління Державної служби з питань праці для щорічного визначення працівників, попередньому, які категорій підлягають (періодичним) медичному огляду та не складені акти визначення працівників, попередньому, які категорій підлягають (періодичним) медичному огляду у 2024 та 2025 роках. 
6. Не виконано в узгоджений термін до 17.04.2025 п. 2 № ПНС/ХК/3984/121/П/ОП припису від 17.03.2025. Повторно - керівником не складено та не узгоджено з Північно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці поіменні списки працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам за 2024 та 2025 роки.
На підставі виявлених порушень, що несуть загрозу життю та здоров`ю людей, негайній зупинці підлягає зупинення робіт, до яких допущені працівники без проходження обов`язкових попередніх та періодичних медичних оглядів.
У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують усунення відповідачем порушень встановлених актом перевірки.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.
Так, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).
За змістом визначень, наведених у ст. 1 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Відповідно до положень ст. 2 Закону № 877-V дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, державного контролю за додержанням законодавства у сфері моніторингу, звітності та верифікації викидів парникових газів у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.
Згідно з абз.9 ч.1 ст.6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є: настання аварії, пожежі, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.
За приписами ч.ч. 1-3 ст. 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 7 Закону № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
У разі створення суб`єктом господарювання перешкод органу державного нагляду (контролю) чи його посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) в акті обов`язково зазначається опис дій чи бездіяльності, що призвели до створення таких перешкод, з посиланням на відповідні норми закону. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).
Згідно з ч. 7 ст. 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку (ч. 8 ст. 7 Закону № 877-V ).
Згідно з частиною першою статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11 лютого 2015 року (далі по тексту - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
За змістом пп. 6 п. 4 Положення № 96, Державної служби України з питань праці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення № 96).
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що Державна служба України з питань праці є органом, до повноважень якого віднесено здійснення нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Тлумачення положень ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" вказує на те, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення передусім повинні враховувати особливості правового регулювання, визначені законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, одночасно звертаючи увагу на обов`язок забезпечити дотримання вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", перелік яких наведено у статті 2 цього Закону, та, якщо певні правовідносини не врегульовані законами у відповідній сфері та міжнародними договорами звертатись до інших норм Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".
Закону, який би регулював правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері дотримання законодавства про працю та зайнятість населення на цей час немає, а тому спеціальним законодавчим актом, який регулює ці правовідносини є Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", незважаючи на те, що він регулює правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності для багатьох органів контролю.
Наведені вище висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.09.2021 у справі № 2040/5544/18.
В межах спірних правовідносин позивач звернувся до суду першої інстанції із вимогою про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до Комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3", а саме зупинення до усунення порушень зазначених у позовній заяві робіт підвищеної небезпеки: роботи до яких залучені працівники, стосовно яких не подано заяву до Північно Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці для щорічного визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду та не складені акти визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду у 2024 та 2025 роках; роботи до яких залучені працівники, стосовно яких керівником не складено та не узгоджено з Північно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці поіменні списки працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам за 2024 та 2025 роки.
Положеннями статті 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
У постанові від 23 червня 2022 року у справі № 560/670/21 Верховний Суд виснував, що захід реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг є виключним (крайнім) заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування позивачем, як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли, та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 810/4274/17, від 30 вересня 2020 року у справі № 580/34/19, від 01 грудня 2021 року у справі № 826/9226/16.
Такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення (до таких висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 28 лютого 2019 року у справі № 810/2400/18).
Слід також врахувати, що у постанові від 16 червня 2022 року у справі № 640/10140/20 Верховний Суд, окрім іншого, зазначив, що під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення.
У протилежному випадку застосування заходів реагування, як виключного заходу, в судовому порядку поширюватиметься на всіх суб`єктів господарювання, відносно яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей. Втім, за своїм змістом і суттю застосування такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей (частина п`ята статті 4 Закону № 877-V), у зв`язку з чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 815/6365/17).
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-ХІІ (далі - Закон № 2694) державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.
За приписами ч. 1 ст. 13 Закону № 2694 роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Відповідно до ст. 17 Закону № 2694-XII роботодавець зобов`язаний за свої кошти забезпечити фінансування та організувати проведення попереднього (під час прийняття на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічного обов`язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. За результатами періодичних медичних оглядів у разі потреби роботодавець повинен забезпечити проведення відповідних оздоровчих заходів. Медичні огляди проводяться відповідними закладами охорони здоров`я, працівники яких несуть відповідальність згідно із законодавством за відповідність медичного висновку фактичному стану здоров`я працівника. Порядок проведення медичних оглядів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Роботодавець має право в установленому законом порядку притягнути працівника, який ухиляється від проходження обов`язкового медичного огляду, до дисциплінарної відповідальності, а також зобов`язаний відсторонити його від роботи без збереження заробітної плати.
Роботодавець зобов`язаний забезпечити за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівників: за заявою працівника, якщо він вважає, що погіршення стану його здоров`я пов`язане з умовами праці; за своєю ініціативою, якщо стан здоров`я працівника не дозволяє йому виконувати свої трудові обов`язки.
За час проходження медичного огляду за працівниками зберігаються місце роботи (посада) і середній заробіток.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 246 від 21.05.2007 (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок проведення медичних оглядів працівників певних категорій (далі - Порядок № 246) визначає процедуру проведення попереднього (під час прийняття на роботу) та періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічному обов`язковому медичному огляді осіб віком до 21 року.
Згідно із пунктом 1.2 Порядку № 246 Порядок призначений для: працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, та осіб віком до 21 року підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, виду економічної діяльності та їх філій, інших відокремлених підрозділів; фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які відповідно до законодавства використовують найману працю (далі - роботодавці); осіб, які забезпечують себе роботою самостійно; закладів державної санітарно-епідеміологічної служби; закладів охорони здоров`я, військово-лікарських та відповідних комісій міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють медичні огляди працівників, спеціалізованих закладів охорони здоров`я, які мають право встановлювати діагноз щодо професійних захворювань, кафедр та курсів професійних захворювань вищих медичних навчальних закладів III-IV рівнів акредитації (далі - закладів охорони здоров`я); робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду).
Пункт 1.3 Порядку № 246 передбачає, що обов`язкові попередній (під час прийняття на роботу) і періодичні (протягом трудової діяльності) медичні огляди проводяться для працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, та щорічно для осіб віком до 21 року.
Колегія суддів зауважує, що аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язковість організації та проведення попередніх (періодичних) медичних оглядів працівників передбачено не до усіх без винятку працівників, а виключно до тих, які зайняті на важких роботах, роботах зі шкідливими чи небезпечними умовами праці, або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічно для осіб віком до 21 року.
Пунктом 2.2 та 2.3 розділу ІІ Порядку № 246 визначено, що заклади державної санітарно-епідеміологічної служби щорічно за заявкою роботодавця (його представника), за участю представника первинної профспілкової організації або уповноваженої працівниками особи визначають категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду та до 1 грудня складають Акт визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду за формою, зазначеною у додатку 1, який додано до Порядку № 246.
На підставі Акта визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду, роботодавець складає протягом місяця у чотирьох примірниках поіменні списки працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам, за формою, зазначеною у додатку 2 на паперовому та електронному носіях, узгоджує їх у санітарно-епідеміологічній станції. Один примірник списку залишається на підприємстві (у відповідальної за організацію медогляду посадової особи), другий - надсилається до закладів охорони здоров`я, третій - до закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, четвертий - до робочого органу виконавчої дирекції Фонду.
Відповідно до пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку № 246 роботодавець організовує лабораторні дослідження умов праці з визначенням шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу на конкретних робочих місцях працівників відповідно до гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості і напруженості трудового процесу з метою визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду, і подає ці дані відповідній санітарно-епідеміологічній станції.
Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що обов`язок роботодавця ініціювати процедуру щорічного визначення працівників, які підлягають оглядам, зокрема шляхом звернення до уповноважених органів, є передбаченим чинним законодавством.
Разом з тим, в межах цих правовідносин факт невиконання вимог приписів, виданих Північно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці 17.03.2025, був офіційно зафіксований: актом перевірки від 16.05.2025 № ПНС/ХК/3984/225-ПНС/ХК/10247/АА024723; повторними приписами про усунення порушень.
При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, незгода відповідача із підставами призначення та порядком проведення перевірок, а також змістом винесених приписів має слугувати підставою для звернення до суду з відповідним позовом про оскарження останніх та в межах саме розгляду такої справи судом буде надаватися оцінка доводам сторін та правомірності дій та рішень Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо суті виявлених порушень. Водночас, судом в межах розгляду цієї справи не підлягає правовій оцінці незгода відповідача щодо змісту отриманих ним приписів.
Також суд враховує, що накази Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у діяльності відповідача, так і приписи про усунення виявлених порушень законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці винесенні позивачем КП "Тролейбусне депо № 3" станом на час розгляду цієї справи є чинними, жодним рішення суду не визнанні протиправними та не скасовані.
Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів усунення порушень вимог законодавства у сфері охорони праці, промислової безпеки та гігієни праці, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, що слугували підставою для складення приписів від 16.05.2025, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
При цьому, у разі усунення виявлених порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, відповідач не позбавлений можливості звернутися до органу державного нагляду (контролю), який ініціював зупинення із повідомленням відновлення господарської діяльності.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3" залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 по справі № 520/15064/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.В. Катунов   І.М. Ральченко