ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 року м.Дніпро Справа № 908/2222/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),
суддів: Дарміна М.О., Мороза В.Ф.
розглянувши у порядку письмового провадження 
без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу Концерну "Міські теплові мережі" 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.02.2025р.
(суддя Мірошниченко М.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 14.02.2025р.)
у справі 
за позовом: Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРК" , м.Запоріжжя
про стягнення 123 377,19 грн
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог.
Концерн “Міські теплові мережі” звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРК” заборгованості у сумі 123 377,19 грн. за послуги постачання теплової енергії, які надавались Відповідачу у нежитлові приміщення 104 (літ. А-5) та ХІ підвалу (літ. А-5) у будинку №234 по пр. Соборному в м. Запоріжжя, на підставі типового індивідуального договору №72202061 про надання послуги з постачання теплової енергії, укладеного сторонами 01.11.2021р..
В обґрунтування позовних вимог Концерн “Міські теплові мережі” посилається на те, що Відповідач за період 01.11.2021 – 30.04.2024 не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість у вказаній вище сумі.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.02.2025р. у справі №908/2222/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРК” на користь Концерну “Міські теплові мережі” суму 40 144,26 грн. заборгованості та суму 788,20 грн. судового збору. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з вказаним рішенням, Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 04.02.2025 у справі №908/2222/24 скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що у контррозрахунку Відповідач повністю виключає приміщення підвалу, яке знаходиться у його власності з нарахувань, аргументуючи тим, що приміщення не опалюється. Однак, у контррозрахунку Відповідача відсутній розрахунок долі загально-будинкових потреби на приміщення підвалу, та площа підвалу не входить в опалювану площу будинку. 
Апелянт вказує, що об`єктом теплоспоживання за адресою проспект Соборний, 234 є житловий будинок у цілому, а не кожне окреме приміщення. Тобто, у розрахунку задіяна площа всіх приміщень , яка не залежить від кількості, наявності або відсутності опалюваних приладів.
За доводами Апелянта, у контррозрахунку на приміщення першого поверху Відповідач використовує зменшену площу будівлі, не враховуючи площу опалювального підвалу, яке знаходиться у його власності, а при розрахунку кількості теплової енергії на приміщення І поверху Відповідачем додатково застосовується формула 3 Методики, яку Концерн «МТМ» не застосовує через неможливість підтвердження вихідних даних щодо довжини транзитних трубопроводів та нараховує на дане приміщення лише долю загально-будинкових потреб.
Також Апелянт звертає увагу, що у контррозрахунку Відповідач для приміщення першого поверху застосовує навантаження для умовно-постійної частини тарифу згідно договору купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 100516 від 01.02.2016р. Разом з тим, рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради №273 від 27.08.2021р., №494 від 08.09.2023р. та №508 від 13.08.2024р. затверджувались питомі норми витрати теплоти на опалення та теплове навантаження на потреби опалення для кожної окремо розташованої будівлі м. Запоріжжя, розраховані відповідно до вимог Керівного Технічного Матеріалу (КТМ) 204 Україна 244-94 для м.Запоріжжя з урахуванням поверховості будівель (Таблиці 7.1 - Норми річної витрати теплоти на опалення житлових будов в ГДж (Гкал) на 1 м2 загальної площі та в ГДж (Гкал) на 1 мЗ споруди. Розрахунок умовно-постійної частини тарифу виконується відповідно до теплового навантаження будинку у цілому, а між споживачами розподіляється пропорційно площі приміщень та не залежить від кількості, наявності або відсутності опалюваних приладів.
Крім того, у скарзі йдеться про те, що оскільки виконавцем послуги з постачання теплової енергії на будівлю за вказаною адресою є Концерн «МТМ», чинним законодавством право розподілу спожитих у будівлі послуг між всіма співвласниками надано виключно Концерну. Натомість врахувавши контррозрахунок Відповідача, суд першої інстанції проігнорував нормативно-правову базу якою керувався Позивач.
На думку Апелянта, у своїй сукупності вказане свідчить про незаконність (порушення норм права, які необхідно було застосовувати) та необґрунтованість (не з`ясовано повністю обставини справи) рішення, що є підставою для його скасування.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Відповідач у відзиві зазначає, що обсяги теплової енергії для приміщень Відповідача є завищеними, оскільки йому виставлена/перерозподілена кількість теплової енергії (Гкал), яка фактично постачалась/ споживалась іншими приміщеннями у цьому будинку.
Відповідач вказує, що у Позивача не було підстав включати площу неоплалювального, на його думку, підвалу – 146,74 м2 до опалюваної площі будинку 9033,96 м2, а потім до уточненої площі 9312,55 м2., оскільки, як встановлено судом першої інстанції , у нежитловому приміщенні ХІ підвалу літ. А-5 знаходяться лише трубопроводи на забезпечення системи опалення будинку та відсутні опалювальні прилади.
Відповідач вважає, що суд обґрунтовано погодився з його контррозрахунком, який виконано тільки для приміщення 1 поверху площею 305,87 кв.м. , з урахуванням опалюваної площі будинку - 9312,55 кв.м. та без урахування площі підвалу - 146,74 кв.м., тобто виходячи з площі 9165,81 кв.м. Крім того, відсутність нарахувань долі ЗБП для неопалюваного підвалу у контррозрахунку Відповідача є правомірним.
Відповідач зауважує, що судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що згідно Методики приміщення 1 поверху Відповідача це приміщення з індивідуальним опаленням; приміщення підвалу - неопалюване приміщення (відповідно до першої редакції Методики) або окреме приміщення з транзитними мережами опалення (відповідно до другої редакції Методики).
Також Відповідач вважає, що у контррозрахунку ним дотримані вимоги Методики № 315, оскільки нарахування проводились по формулі 15 до якої також входять обсяги теплових втрат, що визначаються тільки по формулі 3 .
За доводами Відповідача, у порушення Постанови Кабінету Міністрів України « Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» № 869 від 01.06.2011, згідно з якою теплове навантаження об`єктів теплоспоживання за показниками типових та/або індивідуальних проектів, за якими збудовані такі об`єкти (у разі зміни вихідних даних проектів, зокрема під час переходу частини споживачів на автономне опалення), зміни призначення приміщень навантаження повинні бути підтверджені уповноваженою установою, Позивач визначає такий показник для будинку в цілому, без врахування зміни вихідних даних для приміщення Відповідача, а також не врахована інша вимога п. 55 вищевказаної Постанови КМУ. 
За доводами Відповідача, взаємовідносини між сторонами виникли 01.02.2016 та регулювались умовами Договору купівлі – продажу теплової енергії в гарячій воді № 100565. У додатку № 1 до цього Договору між сторонами узгоджено індивідуальне приєднане (максимальне) теплове навантаження 0,000999 Гкал/год. (додаток 2 до відзиву на позовну заяву). Такий же показник – 998,78 ккал/год значиться в "Расчете тепловых нагрузок на отопление" зробленого ООО "Тепловик", що має лицензию А № 599364 от 1612.2003 – що є індивідуальним проектом. Даний документ було "Согласовано" с КП "Тепловые сети Ленинского р-на". 
Одночасно у відзиві міститься клопотання про розгляд справи за правилами загального провадження з викликом учасників справи, яке обґрунтовано тим, що у даній справі пріоритетним є не швидкість вирішення даної справи, а якість в контексті оцінки судом наданих сторонами доказів, які в переважній більшості зводяться до формул та математичних обрахунків, якими кожна із сторін обґрунтовує розрахунок/ контррозрахунок спірної заборгованості. Також, враховуючи складність обставин справи, специфіку правовідносин, які стосуються порушення прав спожива з боку монополіста Концерну "Міські теплові мережі", правову позицією Відповідача у справі, направлену на обмеження монополізму в господарській діяльності та захист від недобросовісної конкуренції з боку Позивача, а також специфіку доказів у справі – складні математичні розрахунки, вихідні технічні дані, Відповідач вважає, що справу необхідно розглядати з викликом сторін в загальному провадженні.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Дармін М.О., Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2025р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи №908/2222/24. 
Матеріали справи № 908/2222/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2025р. апеляційну скаргу Концерну "Міські теплові мережі" на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.02.2025р. у справі № 908/2222/24 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів доплати судового збору, у розмірі 1211 грн. 20 коп.. 
Від Скаржника до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.
Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У даному випадку, предметом позову є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
Щодо клопотання Відповідача про розгляд справи за правилами загального провадження з викликом учасників справи колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до п. 2 ч. 5 цієї статті Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому відповідно до ч.ч.5, 6 ст.252 Кодексу суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
У даному випадку, предметом позову є стягнення 123377,19 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Крім того, учасники справи не позбавлені права подавати суду свої пояснення, викладені в письмовій формі.
Клопотання Відповідача не містить достатніх доводів в обґрунтування розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін.
У цьому зв`язку апеляційний суд не вбачає правових підстав для розгляду даної справи з викликом сторін, тому у задоволенні клопотання ТОВ"ПРК" про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням сторін суд відмовляє.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено її розгляд у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
23.12.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку з відпусткою судді Чус О.В. – члена колегії суддів, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача – Кощеєва І.М., суддів: Дарміна М.О., Мороза В.Ф.
Ухвалою від 23.12.2025 справу прийнято до провадження вищезазначеною колегією суддів.

7. Встановлені судом обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРК» є власником нежилого приміщення № 104 (літ.А-5) площею 305,87 кв.м. та 44/100 частки нежилого приміщення ХІ підвалу (літ.А-5) площею 333,51 кв.м., що складає 146,74 кв.м., за адресою пр. Соборний, буд. 234 у м. Запоріжжя, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №313406447 від 26.10.2022, №314591225 від 09.11.2022. Право власності зареєстровано відповідно 17.09.2004 та 23.01.2004 на підстав свідоцтв про право власності САА№957680, САА№957677, виданих Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 06.08.2004.
Концерн "Міські теплові мережі" діє на підставі Статуту за яким основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут, та інше.
Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом господарської діяльності Концерну “Міські теплові мережі” (позивача) є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.
02.10.2021 Концерн “Міські теплові мережі” оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та на власному офіційному веб-сайті індивідуальний договір про надання послуг 02.10.2021 на виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Концерн "МТМ" розмістив на офіційному вебсайті індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (за посиланням в мережі Інтернет http://teploseti.zp.ua, вкладка «Споживачам»).
Відповідне повідомлення про розміщення 02.10.2021 на сайті Концерну "МТМ" публічних договорів опубліковано також на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування – Запорізької міської ради (https://zp.gov.ua/uk, вкладка Новини, Всі новини, Місто, у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням: https://zp.gov.ua/uk/articles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-).
Вказані договори є публічними договорами приєднання і вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.
Згідно з п.4 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
У п.5 Договору зазначено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".
Відповідно до п. 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.
Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць (п. 32 Договору).
Пунктом 34 Договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Судом першої інстанції встановлено, що приміщення Відповідача знаходяться в будинку за адресою пр. Соборний, буд. 234 у м.Запоріжжя, до якого централізовано подається теплова енергія.
Згідно з рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.10.2021 №382 “Про початок опалювального періоду 2021 – 2022 років у м. Запоріжжя” та від 29.03.2022 №126 “Про закінчення опалювального періоду 2021 – 2022 років у м. Запоріжжя” опалювальний сезон 2021 – 2022 років у м. Запоріжжя тривав з 01.11.2021 по 31.03.2022. 
Відповідно до рішень Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 31.10.2022 №410 “Про початок опалювального періоду 2022 – 2023 років у м. Запоріжжя”, від 27.03.2023 №186 “Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.03.2023 №184 “Про закінчення опалювального періоду 2022-2023 років у м.Запоріжжя” опалювальний період 2022 – 2023 років у м. Запоріжжя тривав з 25.11.2022 по 31.03.2023. 
Згідно з рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 09.11.2023 №665 “Про початок опалювального періоду 2023 – 2024 років у місті Запоріжжя” та від 27.03.2024 №87 “Про закінчення опалювального періоду 2023 – 2024 років у місті Запоріжжя” опалювальний період 2023 – 2024 у м. Запоріжжя тривав з 25.11.2023 по 15.04.2024.
Готовність будинку по пр.Соборний, буд.234 у м.Запоріжжя до експлуатації в опалювальний період підтверджується актом перевірки стану готовності вузла обліку теплової енергії до експлуатації в опалювальному періоді 2021-2022 років від 22.09.2021, актами обстеження теплового вузла та зняття показань комерційного приладу обліку теплової енергії від 31.03.2022, 03.10.2022, 04.05.2023, 17.08.2023, 29.03.2024.
Житловий будинок по пр. Соборний, буд. 234 у м. Запоріжжя оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії: SHARKY 775 заводський №51441688, що підтверджується актом приймання до експлуатації приладу обліку теплової енергії з 29.10.2215.
Позивачем надано до матеріалів справи архів показів комерційного приладу обліку теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року.
Приміщення Відповідача не оснащені розподільним приладом обліку теплової енергії.
На підставі відомостей про обсяг спожитої в житловому будинку теплової енергії Позивач нарахував Відповідачу вартість послуги з постачання теплової енергії до приміщень останнього за період з 01.11.2021 по 30.04.2024 на загальну суму 123377,19 грн. та сформував рахунки на оплату, які були надіслані йому поштою 09.05.2024, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень та фіскальними чеками за 09.05.2024.
Невиконання Відповідачем зобов`язання з оплати вартості теплової енергії у загальній сумі 123377,19 грн, поставленої у спірний період стало підставою для звернення Позивача з позовом до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. 
За результатом розгляду позову місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення про часткове задоволення позову. 

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Оскільки предметом апеляційного оскарження у даному випадку є рішення суду у частині відмови у позові про стягнення з Відповідача 83232,93грн ( заявлена сума 123377,19грн – задоволена судом сума 40144,26 грн), то відповідно до приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише у цій частині.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню , виходячи з наступного.
Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд, у тому числі, виходив з того, що приміщення підвалу Відповідача – це неопалюване приміщення (відповідно до першої редакції Методики) або окреме приміщення з транзитними мережами опалення (відповідно до другої редакції Методики), тому безпідставно включено Позивачем до розрахунку. Також, Концерном «МТМ» не проведено перерахунку за період з 01.11.2021 по січень 2024 року на уточнену площу 9312,55 кв.м., тому обсяги теплової енергії для приміщень Відповідача є завищеними. Враховуючи викладене, суд погодився з контррозрахунком Відповідача, який виконано тільки для приміщення 1 поверху площею 305,87 кв.м. з урахуванням опалюваної площі будинку - 9312,55 кв.м. та без урахування площі підвалу - 146,74 кв.м., тобто виходячи з площі 9165,81 кв.м. 
Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду, вважає їх такими, що зроблені при неповному з"ясуванні обставин, що мають значення для справи та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків , зокрема , є договір та інші правочини.
Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
За приписами ст.12 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. 
Частинами 1, 7 ст. 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” (в редакції Закону № 1060-IX від 03.12.2020) встановлено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг. До дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.
Відповідно до абз. 1-3 ч. 5 ст. 13 цього Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Відповідно до ч. 7 ст.21 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з абз. 3 п. 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України “Про житлово-комунальні послуги” договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.
Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.
За приписами п. 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.
Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13, 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”.
Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
У даному випадку, як зазначено вище, 02.10.2021 Концерн “Міські теплові мережі” оприлюднив на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.
Нежитлові приміщення Відповідача знаходиться у житловому будинку та є його невід`ємною частиною. 
Враховуючи відсутність відповідного рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування Позивачем відповідно до вимог Закону України “Про житлово-комунальні послуги” на офіційному веб-сайті Концерну Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, з 01.11.2021 концерном “МТМ” та ТОВ"ПРК" укладений Типовий індивідуальний договір № 72202061 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 234
нежитлове приміщення № 104 (літ.А-5) площею 305,87 кв.м. та 44/100 частки нежилого приміщення ХІ підвалу (літ.А-5) площею 333,51 кв.м., що складає 146,74 кв.м.
Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за вказаною вище адресою, в якому знаходяться належні на праві власності ТОВ"ПРК" нежитлові приміщення, підтверджується відповідними рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів.
Отже, користуючись належним йому на праві власності нежитловим приміщенням за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 234 у період з 01.11.2021 по 30.04.2024, Відповідач споживав теплову енергію, що постачалася Позивачем до цього будинку.
За умовами п. 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315. 
Згідно з п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється відповідно до «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315». Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358 внесено зміни до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, які набули чинності 28.01.2022.
Розділом І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.
Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.
Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу ІІІ Методики, яким визначено, що для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги.
У разі, якщо одна будівля/будинок має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащені вузлами комерційного обліку, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюється за сумою всіх вузлів комерційного обліку відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку. За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл може здійснюватися окремо для кожної її частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги.
Згідно п. 2 розд. І цієї Методики, приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря.
Відповідно до пункту 1 розділу V Методики обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, складається із: загального, що розподіляється між усіма приміщеннями; індивідуального, що дорозподіляється на неопалюване приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення, за обсяг теплової енергії, що надходить від таких трубопроводів у це приміщення.
У п.п. 2, 4 розд. V Методики визначено, що загальний обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, приймається для усіх розрахункових періодів опалювального періоду та є сумою таких показників: обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, визначеного відповідно до цього пункту, та усіх обсягів теплової енергії, які надходять від ділянки транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення, визначених відповідно до пункту 4 цього розділу. За рішенням власника неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка транзитного трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення, обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу, може застосовуватися згідно з результатом енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього приміщення, який отримується відповідно до ДСТУ Б А.2.2-12:2015 "Енергетична ефективність будівель. Метод розрахунку енергоспоживання при опаленні, охолодженні, вентиляції, освітленні та гарячому водопостачанні", при цьому споживач надає виконавцю комунальної послуги або виконавцю розподілу результати енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем у цьому приміщенні для їх застосування при розподілі.
Згідно з п.2 розд. ІІІ Методики у разі відсутності вузлів розподільного обліку у МЗК та допоміжних приміщеннях будівлі обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20 %; двоповерхова - 18 %; триповерхова - 16 %; чотириповерхова - 14 %; п`ятиповерхова - 12 %; шестиповерхова та вище - 10 %. За рішенням співвласників будівлі зазначені частки споживання теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, можуть визначатися із застосуванням понижувального коефіцієнта від 0,2 до 0,9 залежно від теплотехнічних характеристик огороджувальних конструкцій, зокрема характеристик заповнення дверних віконних, балконних та дверних блоків, наявності тамбурів, якості теплоізоляції інженерних систем тощо, або за рішенням співвласників для визначення частки може застосовуватися підвищувальний коефіцієнт від 1,1 до 2 залежно від наявності та технічного стану опалювальних приладів в МЗК та допоміжних приміщеннях, стану теплотехнічних характеристик огороджувальних конструкцій. Рішення про їх застосування або зміну приймається в міжопалювальний період, про що співвласники будівлі письмово повідомляють виконавця комунальної послуги або виконавця розподілу.
У відповідності до пункту 4 розділу ІІІ Методики, якщо МЗК та допоміжні приміщення у будівлі не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії або приладами-розподілювачами теплової енергії, а також у разі оснащення ними менше 100 % опалюваних МЗК та (опалюваних) допоміжних приміщень, співвласники будівлі можуть прийняти рішення про застосування при розподілі обсягу теплової енергії на опалення МЗК та допоміжних приміщень результатів енергетичного аудиту. Рішення про застосування результатів енергетичного аудиту приймається в міжопалювальний період, про що письмово повідомляється виконавець комунальної послуги або виконавець розподілу.
Відповідно до п.п.5-8 розд. ІV Методики № 315 (тут і надалі в чинній редакції), у разі відсутності встановлених вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії у МЗК та допоміжних приміщеннях обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається відповідно до проекту будівлі/будинку або за результатом енергоаудиту. Рішення про застосування (не застосування) результатів енергетичного аудиту приймається співвласниками будівлі/будинку в міжопалювальний період, про що письмово повідомляється виконавець розподілу комунальної послуги. У разі, якщо є відсутнім проект на будівлю/будинок та є наявним результат енергоаудиту, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається за результатами енергоаудиту. У разі, якщо після проведення енергоаудиту відбулись зміни в системі теплопостачання будівлі/будинку, то результати енергоаудиту не можуть бути застосовані. У разі відсутності проекту на будівлю/будинок та результатів енергоаудиту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений розрахунково за формулою 24. У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.
Відповідно, метод розподілу послуг на МЗК/ЗБП носить в собі диспозитивний характер. 
За визначеннями Методики, допоміжні приміщення - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будівлі/будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень; загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.
Відповідно до пункту 12 розділу ІV цієї Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
Згідно з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою КМУ № 869 від 01.06.2011 Концерном «МТМ» для застосування протягом опалювального розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені рішенням виконавчого комітету Запорізької Міської Ради № 374 від 11.10.2021.
Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо, тобто двома ставками.
Перша ставка (умовно-змінні витрати) - плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн/Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії.
Друга ставка (умовно-постійні витрати) - плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину). Тобто, споживач, сплачуючи за одиницю приєднаного теплового навантаження (абонентську плату), сплачує всі витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової, крім енергоносіїв. Оскільки ці витрати виникають у підприємства протягом всього року, то і тариф розраховано для місячної оплати протягом року, рівними частинами в опалювальний та міжопалювальний періоди.
Плата за абонентське обслуговування включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги , здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води. 
Концерном "Міські теплові мережі" абонентська плата розрахована відповідно до річних планових витрат на зазначені функції, нараховується щомісяця та не залежить від обсягів спожитих послуг. 
Також, у даному спорі слід враховувати інформацію щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії (інформації по будинковому приладу обліку опалення (в розрізі по кожному місяцю), щодо спожитої теплової енергії по будинку та споживачу (в розрізі по кожному місяцю) та по нарахуванням споживача (в розрізі по кожному місяцю), акти по приладам обліку , а також рішення Запорізької міської ради про початок та завершення відповідних опалювальних сезонів. 
Як встановлено вище, факт подання теплової енергії до житлового будинку за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 234 у період 01.11.2021 – 30.04.2024 підтверджується відповідними рішеннями міської ради. Отже, на виконання п. 5 договору, Позивач фактично надавав послугу з постачання теплової енергії Відповідачу у належні йому нежитлові приміщення № 104 (літ.А-5) площею 305,87 кв.м. та приміщення ХІ підвалу (літ.А-5) площею 146,74 кв.м., розташовані за вказаною адресою у цей період. 
На виконання Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830 Концерном “МТМ” були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату за надані послуги, які направлені Відповідачу, та у яких міститься інформація щодо встановленого приладу комерційного обліку (за яким відбуваються нарахування на будинок/будівлю), опалювальної площі будинку/будівлі та приміщення Відповідача, а також інформація щодо спожитої будинком теплової енергії. Факт отримання вказаних рахунків не заперечується Відповідачем. 
При цьому нежитлові приміщення Відповідача вбудовані у житловий будинок та не оснащені розподільним приладом обліку теплової енергії. Вказаний житловий будинок, як зазначалось раніше, обладнано приладом комерційного обліку теплової енергії SHARKY 775 за № 51441688.
Згідно з актом обстеження системи теплоспоживання від 18.12.2023 джерело теплоносія котельня по пр.Металургв , 32. Нежитлове приміщення №104 розташоване на першому поверсі та у підвалі житлового будинку з окремим входом. В приміщенні виокремлена система опалення з встановленим газовим котлом, на час обстеження на газовому трубопроводі виконано видимий розрив. Система опалення житлового будинку ізольована та проходить транзитом через приміщення №104.
За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п.п 5, 11, 32, 34, 38 Типового індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Враховуючи користування Відповідачем належним йому на праві власності нежитловими приміщеннями № 104 (літ.А-5) площею 305,87 кв.м. та часткою нежитлового приміщення ХІ підвалу (літ.А-5) площею 146,74 кв.м, роташованим у будинку за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний , 234 , Відповідач споживав теплову енергію, що постачалася Позивачем до цього будинку у спірному періоді. Надання Концерном “МТМ” товариству послуги з постачання теплової енергії у спірний період не спростовано Відповідачем та фактично не заперечується останнім.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначено Позивачем як частину обсягу теплової енергії, спожитої у житловому будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”.
Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний , у тому числі: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом (п. 1); оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п.5); дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг (п. 8).
Враховуючи колективний характер споживання теплової енергії у багатоквартирному будинку, індивідуальне бажання власника нежитлового приміщення не може бути підставою для звільнення від сплати.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач зобов`язаний оплачувати фактично отриману теплову енергію щомісяця. Верховний Суд у справі № 910/12510/17 також зазначив, що навіть за відсутності індивідуального договору факт постачання тепла є достатньою підставою для виникнення обов`язку зі сплати.
Разом з тим, Відповідачем докази оплати за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, не надані. 
Відтак, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: укладення сторонами Індивідуального договору, реальність отриманих Відповідачем за цим договором послуг, неоплату їх Відповідачем та ненадання ним доказів які б спростовували таке порушення, наявні підстави для задоволення позову Концерну "МТМ" та, у зв`язку з цим, стягнення з ТОВ"ПРК" заборгованості за поставлену у належні йому приміщення теплову енергію у період з 01.11.2021 – 30.04.2024 у розмірі 123377,19грн.
Щодо розміру заборгованості Відповідача, колегія суддів зазначає, що у житловому будинку за адресою вул. Соборний, 234 розрахунок теплової енергії було проведено по формулам Методики: 15 (визначення теплової енергії для приміщення з індивідуальним опаленням), 23 (обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення), 24 (розрахункове визначення кількості теплової енергії на загально-будинкові потреби будинку у разі відсутності проекту на будівлю) та 25 (споживання теплової енергії на загально-будинкові потреби в цілому).
При цьому формула 15 Методики застосовується як до приміщень з індивідуальним опаленням, так і для окремих приміщень з транзитними мережами опалення.
Суд звертає увагу , що Позивачем, після надання споживачем документів на автономне опалення, з грудня 2023 року по березень 2024 року нарахування виконувалось як для приміщень з індивідуальним опаленням. Також у грудні 2023 року був виконаний перерахунок теплової енергії за період з листопада 2021 року по листопад 2023 року як для приміщень з індивідуальним опаленням. Викладене не суперечать доказам у справі. Сума такого перерахунку по обом приміщенням Відповідача склала 191285,24грн.
Одночасно апеляційний суд зауважує, що законодавством передбачений механізм перерахунку обсягів наданих комунальних послуг, визначені підстави його здійснення та обмежено період такого перерахунку.
За приписами пунктів 1, 3 розділу ХІІ вказаної Методики проведення перерозподілу обсягів наданих комунальних послуг здійснюється:
- при уточненні показань вузлів комерційного обліку спожитої у будівлі/будинку комунальної послуги;
- при уточненні показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії на підставі контрольного зняття їх показань або подання споживачем уточненої інформації.
Обсяг перерозподілу може мати як додатне, так і від`ємне значення, що призводить як до збільшення, так і до зменшення розподілених між окремими споживачами обсягів спожитої комунальної послуги у попередні розрахункові періоди.
Перерозподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку комунальної послуги проводиться у тому розрахунковому періоді, у якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягів розподіленої комунальної послуги окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів.
В результаті уточнення показань вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії (на підставі звіряння їх показань, подання споживачем уточненої інформації, відновлення надання показань споживачами) визначається обсяг перерозподілу спожитої комунальної послуги між споживачами у будівлі/будинку, як різниця між сумою показань вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії до коригування та сумою показань таких засобів після коригування.
Вирахуваний таким чином обсяг коригування розподіляється між споживачами за принципом, що наведений у пункті 2 цього розділу.
Після здійснення перерозподілу розподіленого обсягу спожитої комунальної послуги виконавцем розподілу комунальної послуги проводиться перерахунок із окремим споживачем та з усіма споживачами будівлі/будинку.
Результати перерозподілу та перерахунку відображаються у рахунках споживачів у розрахунковому періоді, у якому здійснено перерозподіл.
Виходячи з наведених норм, Позивачем може бути здійснено перерахунок обсягу наданої послуги у зв`язку з отриманням ним уточненої інформації, яка впливає на цей розрахунок. І даний перерахунок проводиться у тому розрахунковому періоді, у якому отримано у встановленому порядку відповідну інформацію. При цьому перерахунок здійснюється не більше ніж за 12 розрахункових періодів, розподіляється на усіх споживачів та відображається у рахунках на оплату. Тобто навіть за наявності підстав для перерахунку, такий перерахунок обмежений законодавством по строку - не більше ніж за 12 розрахункових періодів з дня отримання позивачем відповідної інформації. Перерахунок впливає на усіх споживачів будинку та відображається у рахунках, які є підставами для оплати наданих послуг.
У даному випадку, у контексті, в якому заявляє про це Відповідач, останнім не доведені правові підстави для здійснення Позивачем перерахунку обсягу та вартості наданої послуги за спірний період. 
Також, за умовами пп. 7, 9, 10 п. 40 договору Відповідач як споживач має право на перевірку кількості та якості послуги в установленому законодавством порядку, без додаткової плати отримувати від виконавця детальний розрахунок розподілу обсягу спожитої послуги між споживачами будинку, без додаткової плати отримувати інформацію про проведені виконавцем нарахування плати за послугу (з розподілом її за періодами та видами нарахувань).
Між тим, Відповідач не надав доказів звернення до Позивача (до подання Концерном позову) з поданням уточнюючої інформації для здійснення перерахунку обсягу наданої послуги у спірному періоді, а також з приводу невірності нарахувань вартості наданих послуг, зокрема застосованих Позивачем у розрахунку Методики, площ приміщень та перерахунку за період з 01.11.2021 по січень 2024 року тощо.
Посилання місцевого господарського суду на те, що Позивач врахував обсяг теплової енергії, який споживається іншими приміщеннями, застосувавши при розрахунках неправильну загальну площу будинку не знайшли підтвердження при апеляційному розгляді справи . Належні докази на підтвердження цієї обставини у матеріалах справи відсутні.
Варто зазначити, що вихідні дані, які використовуються підприємством для проведення розрахунків заборгованості можуть змінюватись у зв`язку з наданням споживачами послуг документів, що підтверджують відповідні реконструкції належних їм приміщень та/або актуалізації даних технічних паспортів інших співвласників будинку.
При цьому Позивач зазначає, що зміна площі будинку відбувається в зв`язку з уточненням даних щодо площ споживачів будинку.
Щодо застосування теплового навантаження для розрахунку умовно-постійної частини зі старого договору, то відповідно до умов індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку.
Відповідно до п. 55 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869: для формування двоставкових тарифів на теплову енергію теплове навантаження об`єктів теплоспоживання в розрізі категорій споживачів (із зазначенням величини теплового навантаження на систему опалення споживачів, які користуються централізованим опаленням, споживачів, які відмовилися від централізованого опалення та постачання гарячої води, систему опалення місць загального користування та теплового навантаження на постачання гарячої води) визначається за показниками типових та/або індивідуальних проектів, за якими збудовані такі об`єкти (у разі зміни вихідних даних проектів, зокрема під час переходу частини споживачів на автономне опалення, зміни призначення приміщень навантаження повинні бути підтверджені уповноваженою установою).
За відсутності проектів з визначеним тепловим навантаженням на будівлю, теплове навантаження визначається відповідно до КТМ 204 України 244-94 норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні.
У зв`язку з відсутністю типових проектів на житлові будинки, Рішенням ЗМР №273 від 27.08.2021р. затверджено теплові навантаження на опалення для кожної окремо розташованої будівлі м. Запоріжжя.
Відповідно до наведеного, розрахунок умовно-постійної частини тарифу виконується відповідно до теплового навантаження будинку пропорційно площі приміщень та не залежить від кількості, наявності або відсутності опалюваних приладів.
Таким чином, твердження Відповідача про застосування ним при розрахунку договірного навантаження на приміщення, яке було зазначено у договорі купівлі-продажу №100516 при розрахунку умовно-постійної частини тарифу, з чим погодився й суд першої інстанції, є помилковими, оскільки суперечить умовам договору та Порядку.
Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.
Згідно з пунктом 6.3.4. ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25 січня 2013 року № 24, опалення слід проектувати з урахуванням теплового балансу між тепловтратами та теплонадходженнями, у тому числі теплоти, що регулярно надходить у приміщення від трубопроводів.
Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах. Відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення, оскільки наявність стояків в приміщенні свідчить про надходження тепла в приміщення.
Згідно з п.1 розділу V Методики обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення, складається із: загального, що розподіляється між усіма приміщеннями; індивідуального, що дорозподіляється на неопалюване приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення, за обсяг теплової енергії, що надходить від таких трубопроводів у це приміщення. За відсутності результатів енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем будівлі при розподілі загальні обсяги теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, приймаються як частки від загального обсягу спожитої теплової енергії на опалення будівлі (Qопбуд.) та загального обсягу теплової енергії, витраченої на ГВП у будівлі (QГВПбуд.) у січні попереднього опалювального періоду згідно з пунктом 2 розділу V цієї Методики.
Неопалюване приміщення - приміщення у будівлі, яке забезпечується тепловою енергією від централізованого або автономного джерела теплопостачання та у якому не нормується температура внутрішнього повітря і відсутні опалювальні прилади будь-якого типу та трубопроводи внутрішньобудинкової системи теплопостачання та постачання гарячої води.
Колегія суддів звертає увагу, що об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. 
Разом з тим, відсутність радіаторів не означає відсутність споживання комунальних послуг з опалення, так як і відключення опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання комунальних послуг з опалення, оскільки теплоенергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання і конвекції, і поширюється тепло не тільки від радіаторів, а й від інших елементів системи опалення (розподільчі трубопроводи, стояки тощо). 
За таких умов, нежитлові приміщення, які знаходиться у житловому будинку та через які проходять трубопроводи на забезпечення системи опалення будинку не можливо віднести до неопалювальних приміщень. Ізоляція труб не скасовує факту їхнього нагрівання та тепловіддачі у простір, що робить його опалюваним. 
У цьому випадку, погодження суду першої інстанції з конррозрахунком Відповідача, в якому відсутні нарахування щодо підвального приміщення є передчасними.
Крім того суд враховує, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради затверджено «Порядок визначення належності підвальних приміщень багатоквартирного будинку до приміщень з транзитними мережами опалення на території міста Запоріжжя» № 513 від 14.09.2023р.. Цей Порядок визначає процедуру визначення належності підвальних приміщень багатоквартирного будинку, які перебувають у приватній власності/співвласності фізичних осіб-підприємців, до приміщень з транзитними мережами опалення на території міста Запоріжжя.
Відповідно до п.4.2 розділу ІІ Порядку обстеження нежитлових приміщень відбувається за участю представників управителя багатоквартирного будинку, уповноважених осіб співвласників багатоквартирного будинку/об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, власника/уповноваженого представника власника підвального приміщення. 
У разі визнання на підставі відповідного рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради підвального приміщення споживача як приміщення з транзитними мережами опалення, змінюється порядок розподілу обсягів спожитих у будівлі послуги з постачання теплової енергії для нежитлового приміщення. У рішенні зазначається дата, з якої виконується перерахунок спожитої послуги у межах будинку, згідно комерційного приладу обліку, окрім періодів, за які заборгованість стягнута в судовому порядку.
У даному випадку, суд зазначивши про наявність цього рішення, обмежився лише констатуванням факту звернення Відповідача до міської ради з відповідною заявою. 
Однак, апеляційний суд звертає увагу, що відповідне рішення Запорізькою міською радою щодо визнання спірного підвального приміщення споживача приміщенням з транзитними мережами опалення не приймалось. Докази зворотного у справі відсутні.
Розрахунок теплових навантажень на опалення, виконаний ТОВ "Тепловик" не є належним та допустимим доказом, з огляду на ті обставини, що зроблений він у 2004 році, тобто поза періодом виникнення заборгованості, тому цей розрахунок також апеляційним судом не приймається до уваги . 
З урахуванням вищенаведеного, контррозрахунок здійснений Відповідачем є необґрунтованим, тому безпідставно був врахований місцевим господарським судом.
Таким чином, у діях Позивача не встановлено порушень при нарахуванні плати, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, тобто наявний факт отримання Відповідачем послуг теплопостачання у заявленому Позивачем розмірі та обсягу.
Отже, з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги щодо оскарження судового рішення, а також з огляду на зазначені вище мотиви та норми чинного законодавства України, колегія суддів дійшла до висновку про часткове скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та задоволення апеляційної скарги Позивача.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).
Стаття 277 ГПК України визначає підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, у тому числі: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду у даній справі слід змінити.

10. Судові витрати.
У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Концерну "Міські теплові мережі" - задовольнити.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 04.02.2025 у справі №908/2222/24 – змінити. 
Викласти абзаци 1 та 2 резолютивної частини рішення у наступній редакції:
"Позов задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРК” (69006, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 234, ідентифікаційний код 32942158) на користь Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку “Азов”, буд. 137, ідентифікаційний код 32121458) суму 123377,19грн заборгованості та суму 2422,40 грн. судового збору". 
В іншій частині рішення залишити без змін. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРК” на користь Концерну “Міські теплові мережі” витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 3633,60грн. Видати наказ.
Видачу наказів, з урахуванням відповідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.  

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О.Дармін

Суддя В.Ф.Мороз