490/10051/25 

Центральний районний суд м. Миколаєва 
_____________________________________________________________________________
Справа № 490/10051/25
1 - кп/490/780/2026
В И Р О К
Іменем України
23 січня 2026 року         м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22025150000000160 від 12.06.2025р., за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки Вінницької області, Піщанського район, смт. Рудниця, з вищою освітою, незаміжньої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114 - 2 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , 
сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , не пізніше 24.04.2025р. перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний термінал марки «iPhone», моделі «11», s/n: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з обліковим записом « ОСОБА_3 » (ім`я користувача ОСОБА_7 ), зареєстрований за номером НОМЕР_4 , в крос платформному месенджері для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», вийшла на зв`язок з невстановленою особою, зареєстрованою з обліковим записом « ОСОБА_8 » (ім`я користувача ОСОБА_8 ), яка запропонувала допомогти їй з встановленням камер відеоспостереження у конкретно визначених місцях, з метою фіксації та передачі відомостей, які є об`єктом зацікавлення.
На таку пропозицію, отриману від невстановленої особи ОСОБА_3 погодилась, та перебуваючи у м. Миколаєві, почала виконувати надані їй вказівки та завдання. При цьому, ОСОБА_3 достовірно розуміла те, що поширення відомостей щодо розташування Збройних Сил України та інших військових формувань призведе до негативних наслідків, а також усвідомлювала, що невстановлена особа займається збиранням та накопиченням інформації, яка в подальшому може бути використана державою-агресором для нанесення по території визначеним місцям ракетно-артилерійських ударів, знищення та пошкодження об`єктів інфраструктури, загибелі людей, тощо.
Так, ОСОБА_3 , передбачаючи негативні наслідки своїх дій та діючи умисно, з метою реалізації своїх злочинних намірів, у невстановлений в ході досудового розслідування час, придбала у невстановленому місці м. Миколаєва мобільний термінал марки «Poco C65», s/n: НОМЕР_5 , IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , міні-камеру відеоспостереження з зовнішнім акумулятором, а також сім-карту ПрАТ «Київстар» s/n: НОМЕР_8 , з номером НОМЕР_9 .
У подальшому, ОСОБА_3 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на несанкціоноване поширення відомостей щодо розташування Збройних Сил України, чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, 25.05.2025р. встановила поблизу вікна найманої квартири за адресою: АДРЕСА_3 , попередньо придбані у м. Миколаєві міні-камеру відеоспостереження з зовнішнім акумулятором, із власноручно встановленою сім-картою ПрАТ «Київстар» s/n: НОМЕР_8 , з номером НОМЕР_9 , закамуфльовану в пакування від соку «Сік Персиковий» та мобільний термінал марки «Poco C65», s/n: НОМЕР_5 , IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 із встановленим програмним забезпеченням «IP Webcam Pro», яку закамуфльовано під упаковку (короб) «Lenor», з метою надання можливості невстановленій на теперішній час особі віддаленого спостереження в режимі реального часу за напрямком дороги по вул. Дніпровська, за 332° Північного-Заходу, ІНФОРМАЦІЯ_2.
За такого, використовуючи вищевказаний спосіб, встановленими ОСОБА_3 камерами відеоспостереження, 31.05.2025р. о 11 год. 39 хв. та 04.06.2025р. о 11 год. 25 хв. в режимі реального часу поширено невстановленій особі відомості, щодо руху та переміщення підрозділів Національної гвардії України на території Дніпропетровської області, м. Павлоград, по вул. Дніпровська, в напрямку м. Покровськ Донецької області. 
Так, передана (поширена) ОСОБА_3 за вищевикладених обставин інформація щодо руху та переміщення підрозділів Національної гвардії України не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України.
Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 114 - 2 КК України, а саме як у поширенні інформації про переміщення та рух інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану.
12.12.2025р. між прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 22025150000000160 від 12.06.2025р.
Згідно з угодою, ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у вчиненні зазначеного діяння, зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, щиро розкаялась у вчиненому і визнала свою вину, надаючи визнавальні покази. Протиправними діями ОСОБА_3 не спричинено тяжких наслідків та не заподіяно матеріальної шкоди. 
Крім того, ОСОБА_3 перерахувала в якості благодійної допомоги на користь Збройних Сил України грошові кошти в сумі 500 000 грн.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 114 - 2 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. 
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_10 та прокурор ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Санкцією ч. 2 ст. 114 - 2 КК України, передбачено покаряння у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винуватою, віднесений до категорії тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише суспільним інтересам, а отже угода про визнання винуватості може бути укладена.
Частиною 7 ст. 474 КПК України, встановлено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані суду матеріали суд прийшов до віисновку, що: 1) умови угоди відповідають вимогам цього Кодексу та/або закону, діям обвинуваченого надана належна оцінка та правильна правова кваліфікація кримінального правопорушення; 2) умови угоди відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) укладення угоди було добровільним, що підтвердили всі учасники в судовому засіданні; 5) обвинувачений запевнив суд про можливість виконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена в присутності захисника, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства, тож зазначена угода може бути затвердженню судом.
Міра покарання, узгоджена обвинуваченою, захисником та прокурором, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, наявності обставин, які пом`якшують покарання, а тому істотно знижує ступінь тяжкості злочину, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставина, відсутність обставин, що обтяжує покарання.
Приписами ст. 472 КПК України, встановлено, що в угоді про визнання винуватості крім іншого зазначаються узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та

затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Таким чином, законодавцем надано право сторонам угоди самостійно визначатись з мірою покарання з врахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суспільної небезпеки, суспільного інтересу та інш. 
У Постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 638/15818/14-к зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України визначає порядок здійснення кримінального провадження (ст. 1 КПК України), а статті 468 - 476 цього Кодексу регулюють особливості кримінального провадження на підставі угод. Разом із тим, кримінальне процесуальне законодавство не визначає матеріально-правових підстав призначення кримінального покарання чи звільнення від нього чи від його відбування (ці питання регулюються законом про кримінальну відповідальність). 
Згідно з положеннями ст. 471 і ст. 472 КПК України, зміст угоди про примирення та угоди про визнання винуватості включає узгоджене сторонами покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням. Ця умова угоди відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України зобов`язує суд призначити узгоджене сторонами покарання, якщо він дійде висновку про можливість затвердження угоди. Разом із тим, ні положення статей 471, 472 КПК України, ні зміст самої угоди про примирення чи визнання винуватості не можуть тлумачитись як такі, що визначають певну особливу матеріально-правову природу призначеного на підставі угоди покарання, що відрізняється від аналогічного покарання, призначеного судом при здійсненні кримінального провадження в загальному порядку (без угоди).
Положення статей 471 і 472 КПК України, стосовно того, що зміст угоди про примирення та угоди про визнання винуватості включає узгоджене сторонами покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, не можуть тлумачитись як такі, що визначають умовою відповідної угоди ще й обов`язок підозрюваного, обвинуваченого відбути узгоджене покарання у визначеному сторонами розмірі.
Умова угоди щодо узгодженої міри покарання породжує обов`язок для суду при затвердженні відповідної угоди призначити саме це покарання, а тому цю умову слід вважати реалізованою в момент ухвалення судом вироку, яким призначено визначене угодою покарання. 
За таких обставин, ураховуючи зазначену вище позицію Верховного Суду, суд не вбачає підстав не призначити обвинуваченому покарання, узгоджене сторонами угоди.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані правильно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз: комп`ютерно-технічна експертиза № СЕ-19/115-25/10918-КТ - у розмірі 1782, 00 грн.; комп`ютерно-технічна експертиза № СЕ-19/115-25/10918-КТ - у розмірі 3565, 60 грн.; комп`ютерно-технічна експертиза № СЕ-19/115-25/10920-КТ - у розмірі 1782, 80 грн; комп`ютерно-технічна експертиза № СЕ-19/115-25/10916-КТ - у розмірі 8022, 60 грн.
Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого,

закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.06.2025р. відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч. 1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.
Враховуючи, що обвинуваченій призначається покарання із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід скасувати, звільнивши ОСОБА_3 з - під варти в залі суду.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 314, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12.12.2025р. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22025150000000160 від 12.06.2025р., укладену між прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114 -2 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років. 
На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 3 /трьох/ років з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою - скасувати, звільнивши її з - під варти в залі судового засідання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 2046-VIII), зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення останньої в межах даного кримінального провадження з 04.06.2025р. до 23.01.2026р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз: комп`ютерно-технічна експертиза № СЕ-19/115-25/10918-КТ - у розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн., 00 коп.; комп`ютерно-технічна експертиза № СЕ-19/115-25/10918-КТ - у розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн., 60 коп.; комп`ютерно-технічна експертиза № СЕ-19/115-25/10920-КТ - у розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 80 коп.; комп`ютерно-технічна експертиза № СЕ-19/115-25/10916-КТ - у розмірі 8022 (вісім тисяч двадцять дві) грн. 60 коп.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.06.2025р. на майно, яке було вилучене в ході обшуку квартири, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 11» номер моделі: MHCY3LL/A, s/n: НОМЕР_10 , IMEI 1: НОМЕР_11 , IMEI 2: НОМЕР_12 , з номерами телефонів операторів мобільного зв`язку: НОМЕР_4 , НОМЕР_13 - передати в дохід держави; мобільний телефон марки «Poco C65», s/n: НОМЕР_5 , IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 із зарядним пристроєм білого кольору - передати в дохід держави; картонний короб зеленого кольору з маркуванням «Lenor» - знищити; картонний короб оранжевого кольору з маркуванням «Сік Персиковий» - знищити; міні-відеокамери чорного кольору без маркувань розмірами: ширина - 4 см., довжина - 5 см. із зарядним пристроєм білого кольору - знищити; мережевий фільтр білого кольору з маркуванням «Neomax» - повернути ОСОБА_3 ; сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» s/n: НОМЕР_8 - повернути ОСОБА_3 ; липкі стрічки прозорого скотчу із фольгою з картонного коробу зеленого кольору з маркуванням «Lenor» та картонного коробу оранжевого кольору з маркуванням «Сік Персиковий» - знищити; стерильний марлевий тампон - змив з поверхні та бічних сторін мобільного телефону марки «Poco C65», s/n: НОМЕР_5 , IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , який поміщений до паперового конверту з маркування Національна поліція України з умовним написом «Конверт 1» - знищити; стерильний марлевий тампон - змив з поверхні міні-відеокамери чорного кольору, який поміщений до паперового конверту з маркування Національна поліція України з умовним написом «Конверт 2» - знищити; стерильний марлевий тампон - змив з поверхні картонного коробу зеленого кольору з маркуванням «Lenor», який поміщений до паперового конверту з маркування Національна поліція України з умовним написом «Конверт 3» - знищити; стерильний марлевий тампон - змив з поверхні сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» s/n: НОМЕР_8 , який поміщений до паперового конверту з маркування Національна поліція України з умовним написом «Конверт 4» - знищити; стерильний марлевий тампон - змив з поверхні двох зарядних пристроїв білого кольору, який поміщений до паперового конверту з маркування Національна поліція України з умовним написом «Конверт 5» - знищити; блокнот у лінійку з маркуванням «Master Plan» - повернути ОСОБА_3 ; планшет марки «Ipad 9 покоління», номер моделі: MK2L3B/A, s/n:L0F4Q9RPXJ, із дротом живлення, числовий пароль доступу: «0808» - повернути ОСОБА_3 ; картонний короб жовтого кольору з маркуванням «POCO C65» - знищити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.06.2025р. на майно, яке було вилучене в ході обшуку квартири, а саме: ноутбук марки «AsusVivobook», S/n: RAN0CV00L71340C, разом із зарядним пристроєм - повернути ОСОБА_11 ; павербенк марки Xiaomi, S/n: НОМЕР_14 та павер банк марки Xiaomi 58600/D2AMTF4WS03988, в корпусах чорного кольору - повернути ОСОБА_11 ; пакування від 4G міні-камери відеоспостереження «High Definition Pixels, з наліпкою з QR кодом та номером «l500711419», з наявними в середині інструкцією та окремими складовими частинами - повернути ОСОБА_11 ; пакування, в якому міститься цифровий портативний радіоприймач марки «Retekess V115», з ідентифікатором «2AAR8TR102», з двома фіскальними чеками та інструкцією - повернути ОСОБА_11 ; ноутбук марки «MSI», S/n: K1801N0070136, разом із зарядним пристроєм - повернути ОСОБА_11 .
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий         ОСОБА_1