Справа № 159/1344/25 	Головуючий у 1 інстанції: Чалий А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1429/25  	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Карпук А. К., Федонюк С. Ю., 
з участю секретаря судового засідання – Губарик К. А.,
представника позивача – Шевчука В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області про звільнення майна з-під арешту за апеляційною скаргою відповідача Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області на окрему ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2025 року
В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2025 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.
Також окремою ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2025 року постановлено довести до відома Львівське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України про встановлені факти невиконання Ковельською державною нотаріальною конторою Волинської області вимог ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2025 року у справі № 159/1344/25, про обов`язкову явку уповноваженого представника у судове засідання, для вжиття невідкладних заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленим порушенням.
Зобов`язано про вжиті заходи в установлений законом строк з дня надходження окремої ухвали повідомити Ковельський міськрайонний суд Волинської області.
В апеляційній скарзі представник відповідача Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області Луцик Н. А., покликаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила окрему ухвалу суду першої інстанції скасувати.
На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про постановлення окремої ухвали у цій справі. Ковельська державна нотаріальна контора Волинської області 20 березня 2025 року подала до суду заяву про безпідставність залучення її в якості відповідача по справі. Незважаючи на це, суд своє ухвалою від 15 липня 2025 року визнав обов`язковою явку відповідача в судове засідання. 21 липня 2025 року Ковельська державна нотаріальна контора Волинської області подала до суду додаткову заяву з поясненнями, що позов не підлягає задоволенню через те, що його пред`явлено до неналежного відповідача. В подальшому Ковельська державна нотаріальна контора Волинської області 10 жовтня 2025 року подала до суду заяву, в якій вказувала на необхідність заміни неналежного відповідача на належного та просила суд розглядати справу за відсутності її представника. 31 жовтня 2025 року суд своїм рішенням відмовив в позові ОСОБА_1 до Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області у цій справі, мотивуючи його тим, що позов був пред`явлений до неналежного відповідача. Суд, з огляду на предмет спору, обставини справи та наявні письмові докази безпідставно визнав обов`язковою явку в судове засідання відповідача, про що останній неодноразово зазначав у поданих до суду заявах, що стало наслідком безпідставного втягнення Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області у тривалий судовий процес. При цьому нотаріальна контора не вчинила жодної дії, що суперечить завданню цивільного судочинства, чи зловживання процесуальними правами, що свідчить про незаконність постановленої у цій справі окремої ухали.
Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подала.
Представник відповідача Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області Луцик Н. А., будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, але 12 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» подала до апеляційного суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності.
Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, оскільки її неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи. 
Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а окрему ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, виходячи з таких мотивів.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2025 року відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16 квітня 2025 року.
20 березня 2025 року представник Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області Луцик Н. А. подала до суду заяву, в якій зазначала, що нотаріальну контору безпідставно залучено до участі в справі як відповідача, оскільки рішення у справі не впливає на права або обов`язки нотаріальної контори щодо однієї з сторін.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2025 року визнано обов`язковою явку відповідача Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області, роз`яснено наслідки невиконання учасником справи його обов`язків. Розгляд справи відкладений на 15 серпня 2025 року.
21 липня 2025 року представник Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області Луцик Н. А. подала до суду заяву, в якій фактично навела аналогічні доводи що і у поданій до суду 20 березня 2025 року заяві.
Призначене на 15 серпня 2025 року судове засідання у зв`язку з відпусткою судді відкладено на 29 вересня 2025 року.
На призначене 29 вересня 2025 року судове засідання представник Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області не з`явилася. Судове засідання відкладено на 23 жовтня 2025 року.
10 жовтня 2025 року представник Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області Луцик Н. А. подала до суду заяву про заміну неналежного відповідача на належного та просила суд розглядати справу за відсутності представника нотаріальної контори.
23 жовтня 2025 року у судове засідання представник нотаріальної контори не з`явилася у зв`язку з відпусткою. Суд зважаючи на складність справи відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 31 жовтня 2025 року. 
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2025 року в позові ОСОБА_1 відмовлено з підстав того, що Ковельська державна нотаріальна контора Волинської області є неналежним відповідачем у справі.
Окремою ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2025 року постановлено довести до відома Львівське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України про встановлені факти невиконання Ковельською державною нотаріальною конторою Волинської області вимог ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2025 року у справі № 159/1344/25, про обов`язкову явку уповноваженого представника у судове засідання, для вжиття невідкладних заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленим порушенням.
Постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2025 року було визнано обов`язковою явку відповідача Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області, проте на судові засідання, які відбулися 29 вересня 2025 року та 23 жовтня 2025 року представник відповідача повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Суд вважав, що систематична неявка представника суб`єкта владних повноважень у судові засідання без поважних причин, особливо у справах, що мають суспільний інтерес або значний вплив на права та обов`язки сторін, може бути розцінена як зловживання процесуальними правами, а тому вважав, що зважаючи на порушення Ковельською державною нотаріальною конторою Волинської області процесуальних обов`язків як сторони у цій справі, з метою усунення причин та умов, що йому сприяли, дійшов висновку про необхідність постановлення окремої ухвали та направлення її на адресу Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України для вжиття відповідних заходів реагування.
Апеляційний суд не може погодитися із такими висновками суду, враховуючи наступне.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 800/500/16 зауважено, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Так, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу (ч. 1 ст. 262 ЦПК України).
Тлумачення ч. 1 ст. 262 ЦПК України свідчить, що суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб.
У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі №761/32388/13-ц зазначено, що «при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком».
Недоліки в діяльності як підстава для постановлення окремої ухвали є оціночним поняттям та є застосовними у випадку наявності протиправності як конститутивної ознаки таких недоліків.
Частина 5 ст. 262 ЦПК України встановлює, що обов`язковими відомостями, що зазначаються в окремій ухвалі є: 1) закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, та 2) в чому саме полягає порушення.
У постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №911/961/17 вказано, що: «в окремій ухвалі має бути зазначено закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його стаття, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Просте перерахування допущених порушень без зазначення конкретних норм чинного законодавства або перерахування норм права, порушення яких встановлено у судовому розгляді, є неприпустимим».
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 04 травня 2018 року у справі № 922/3997/15, від 04 травня 2018 року у справі №922/1733/17.
Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню (ч. 6 ст. 262 ЦПК України).
Згідно з ч. 7 ст. 262 ЦПК України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції в оскаржуваній окремій ухвалі не зазначив закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено відповідачем та які конкретно порушення законодавства або недоліки в діяльності було допущено Ковельською державною нотаріальною конторою Волинської області з огляду на те, що остання неодноразово у поданих до суду заявах зазначала, що є неналежним відповідачем у справі, і саме з цієї підстави суд відмовив у пред`явленому позові ОСОБА_1 . Крім того, зважаючи на обставини справи, у даному випадку відсутня систематичність неявки представника відповідача у судові засідання, призначені на 29 вересня 2025 року та 23 жовтня 2025 року, що свідчить про помилковість постановлення окремої ухвали у цій справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що окрему ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2025 року як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, у цій справі належить скасувати.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області задовольнити.
Окрему ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2025 року у цій справі скасувати.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді: