Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

Справа №439/2053/25
Провадження № 2/439/160/26

19 січня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області
у складі:
головуючого-судді: Петейчука Б.М.,
за участі: секретаря
судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс»,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Мілоан», в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» заборгованість за договором споживчого кредиту за № 103148922 від 27 березня 2021 року в розмірі 24 800(двадцять чотири тисячі вісімсот) гривень 00 копійок.

Стислий виклад позиції позивача.
Позивач зазначає, що 27 березня 2021 року між ОСОБА_1 , як позичальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», як позикодавцем, було укладено договір споживчого кредиту за №103148922, відповідно до якого боржник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умовами про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором споживчого кредиту кредитор виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.
Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 24 800(двадцять чотири тисячі вісімсот) гривень 00 копійок, з яких: 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок заборгованості за тілом кредиту, 16 800 (шістнадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійки заборгованості за відсотками.
Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за № 103148922 від 27 березня 2021 року за договором факторингу перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором споживчого кредиту за номером: 103148922 від 27 березня 2021 року.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
14 жовтня 2025 року – відкрито провадження у справі.
Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.
Позивач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від представника позивача: Романенко М.Е. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Водночас, не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Хоча належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та не подавався відзив.
Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України.
За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Доказами у справі встановлено, що 27 березня 2021 року ОСОБА_1 як позичальником та Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан»» як позикодавцем було укладено договір споживчого кредиту за № 103148922, відповідно до якого боржник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується наданою суду на дослідження копією договору позики від 27 березня 2021 року, що підтверджується наданими суду кредитним договором.
08 липня 2021 року між ТзОВ Мілоан» та ТзОВ «Діджи фінанс було укладено договір відступлення права вимоги №04Т, згідно якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» було передано право вимоги за кредитним договором № 103148922 від 27 березня 2021 року, що підтверджується відповідними договорами, актами приймання передачі та реєстром позичальників. 
Окрім цього, позивачем надано суду на дослідження розрахунок заборгованості та виписка з особового рахунку за договором споживчого кредиту за номером: 103148922 від 27 березня 2021 року, відповідно до якого заборгованість за тілом кредиту 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками - 16 800 (шістнадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійки.

Мотиви суду.
За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.
Виходячи зі змісту статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Доказами встановлено, що між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», як позикодавцем було укладено договір позики за номером № 103148922 від 27 березня 2021. Предметом договору визначено кредитування ОСОБА_1 згідно п.1.2 договору у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень, п.1.3 передбачає строк кредитування 30 днів, п. 1.4. передбачений кінцевий термін (дата) повернення кредиту 26.01.2021 року, п.1.5.2 передбачає сплату відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 7 200 (сім тисяч двісті) гривень, тобто 3% в день.
Разом із цим, кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, у повному обсязі.
Проте позичальник: ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за договором позики за номером: № 103148922 від 27 березня 2021.
Доказів щодо умов пролонгації дії кредитного договору та нарахування відсотків поза межами строку договору, суду не надано.
Отже заборгованість позичальника: ОСОБА_1 за грошовими зобов`язаннями, перед позичальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», становить 15 200 ( п`ятнадцять тисяч двісті) гривень, яких: 8 000 (вісім тисяч) гривень за тілом кредиту та 7 200 (сім тисяч двісті) гривень заборгованості за процентами за користування кредитними коштами.
Право грошової вимоги за договором позики за № 103148922 від 27 березня 2021 року за договором факторингу перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 15 200 ( п`ятнадцять тисяч двісті) гривень, оскільки дана заборгованість підтверджується належними доказами.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Судом встановлено, що позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок (а.с. 1).
Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Ціна позову становила 24 800(двадцять чотири тисячі вісімсот) гривень 00 копійок. Судом задоволено позовні вимоги частково у розмірі 15 200 (п`ятнадцять тисяч двісті) гривень. Отже, позовні вимоги задоволено частково саме у 61,29 відсотковому еквіваленті.
За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_2 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», у 28,47 відсотковому еквіваленті, а саме 1484 (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) гривні 68 копійок, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд, –

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» заборгованість за договором споживчого кредиту № 103148922 від 27 березня 2021 року в розмірі 15 200 (п`ятнадцять тисяч двісті) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1484 (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) гривні 68 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», місцезнаходження: Київська область, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 код ЄДРПОУ: 42649746.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 .

Суддя         Б.М. Петейчук