ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року	Львів	Справа № 380/3707/25 пров. № А/857/23049/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Носа С.П., 
суддів Гуляка В.В., Ільчишин Н.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у справі №380/3707/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними,-
суддя у І інстанції Кондратюк Ю.С.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складення повного тексту рішення 08 травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:
В лютому 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – ГУ ПФУ в Запорізькій області), у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №134250001269 від 12.02.2025 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”;
- зобов`язати відповідача перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ “Про державну службу”, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 24.07.1991 по 07.06.1996, з 01.03.2001 по 17.04.2002, з 16.10.2010 по 01.05.2016 у Боринській селищній раді, з 08.06.1996 по 29.02.2001, з 22.04.2002 по 31.08.2007 в Турківському районному відділі земельних ресурсів, з 01.09.2007 по 02.11.2008 в Управлінні земельних ресурсів у Турківському районі Львівської області, з 03.11.2008 по 15.10.2010 в Управлінні Держкомзему у Турківському районі Львівської області, з дня звернення із заявою від 03.02.2025, з урахуванням довідки № 65/02-29 від 03.02.2025 року про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01.01.2024 працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), довідки № 66/02-29 від 03.02.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, виданих Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позову зазначено, що позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до п. 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII “Про державну службу”. Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області їй відмовлено у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” №889-VIII. Вважає вказану відмову протиправною.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №134250001269 від 12.02.2025.
Зобов`язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 24.07.1991 по 31.08.1994, з 01.03.2001 по 17.04.2002, з 16.10.2010 по 01.05.2016 у Боринській селищній раді, з 08.06.1996 по 29.02.2001, з 22.04.2002 по 31.08.2007 в Турківському районному відділі земельних ресурсів, з 01.09.2007 по 02.11.2008 в Управлінні земельних ресурсів у Турківському районі Львівської області, з 03.11.2008 по 15.10.2010 в Управлінні Держкомзему у Турківському районі Львівської області.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити з 03.02.2025 переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 “Прикінцевих та перехідних положень” Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 03.02.2025 №65/02-29 та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби від 03.02.2025 №66/02-29 та здійснити виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ в Запорізькій області, яке із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що згідно з Законом України “Про державну службу” від 16.12.1993 № 3723-ХІІ до стажу, який дає право на призначення пенсії державного службовця, зараховується лише час перебування на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Суд першої інстанції не врахував, що час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ до 04.07.2001, тобто по дату набуття чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Оскільки у період з 04.07.2001 по 01.05.2016 позивачка працювала на посадах, що відноситься до посад в органах місцевого самоврядування, який у відповідності до вищевикладеного нормативного обґрунтування, не підлягає зарахуванню до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Окрім того зазначає, що вимога позивача про врахування при здійсненні перерахунку пенсії довідок № 65/02-29 від 03.02.2025 року про складові заробітної плати та № 66/02-29 від 03.02.2025 року про інші складові заробітної плати є передчасною, та такою, що заявлена на майбутнє.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в частині з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.
Страховий стаж становить 47 років 2 місяці 18 днів.
Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 19.05.1979 містить такі записи про роботу позивача:
- 24.07.1991 – прийнята на посаду землевпорядника виконкому Боринської селищної ради народних депутатів;
- 01.09.1994 – прийняла присягу державного службовця та присвоєно 13 ранг державного службовця;
- 07.06.1996 звільнена в зв`язку з переведенням в Турківський районний відділ земельних ресурсів згідно з ст. 36 п. КЗпП України;
- 08.06.1996 – прийнята в порядку переведення на посаду спеціаліста Боринської сільської Ради народних депутатів;
- 23.10.1997 – переведена на посаду інженера-землевпорядника;
- 01.12.1999 – переведена на посаду спеціаліста відділу при Боринській селищній раді;
- 01.03.2001 – звільнена у зв`язку з обранням на виборчу посаду п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 01.03.2001 – прийнята на посаду секретарем Боринської селищної ради;
- 17.04.2002 – звільнена з займаної посади згідно ст. 50 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні; 
- 22.04.2002 – в зв`язку з закінченням терміну повноважень на посаді секретаря Боринської селищної ради зарахована на посаду спеціаліста відділу при Боринській селищній раді;
- 01.09.2007 – переведено з посади спеціаліста Турківського райвідділу земельних ресурсів на посаду спеціаліста управління земельних ресурсів у Турківському районі Львівської області;
- 03.11.2008 – переведено з посади спеціаліста управління земельних ресурсів у Турківському районі Львівської області на посаду спеціаліста управління Держкомзему у Турківському районі Львівської області;
- 12.11.2009 – переведена на посаду спеціаліста відділу державного земельного кадастру управління Держкомзему у Турківському районі Львівської області
- 15.10.2010 – звільнена в порядку переведення для працевлаштування в Боринську селищну раду;
- 20.10.2010 – прийнята в порядку переведення з Турківського управління земельних ресурсів на посаду землевпорядника селищної ради із збереженням категорії, рангу та виплати за вислугу років з 15.10.2010;
- 01.04.2021 – призначена на посаду головного спеціаліста сектору з питань регулювання земельних відносин Боринської селищної ради;
- 22.01.2025 – звільнена з займаної посади у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на службі, ст. 20 ЗУ “Про службу в органах місцевого самоврядування”.
03.02.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”.
За результатами розгляду за принципом екстериторіальності заяви та наданих позивачем документів, відповідач прийняв рішення № 134250001269 від 12.02.2025 про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII.
Рішення мотивоване тим, що з 04.07.2001 по 22.01.2025 ОСОБА_1 обіймала посади посадової особи місцевого самоврядування в тому числі виборні посади, які відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII з 05.07.2001 не враховуються до стажу державної служби.
Час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 до 04.07.2001, тобто до набрання чинності Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування”.
Розглянувши документи, які були надані для переведення встановлено, що ОСОБА_1 має 1 рік 9 місяців 7 днів стажу державної служби (з 01.09.1994 по 07.06.1996) та станом на 01.05.2016 обіймала посаду в органах місцевого самоврядування, отже право на пенсію згідно Закону України “Про державну службу” відсутнє.
Враховуючи вищезазначене прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком згідно з Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про Державну службу” в зв`язку з відсутністю законних підстав.
Вважаючи таке рішення пенсійного органу протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
До 01 січня 2016 року суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" (далі – Закон №3723-ХІІ).
З 01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" (далі – Закон №889-VІІІ), у Прикінцевих та перехідних положеннях якого закріплено, що Закон №3723-ХІІ втрачає чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VІІІ.
Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Вказаний висновок додатково підтверджується нормами Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (далі – Порядок № 622).
Тобто, незважаючи на те, що відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII, який набрав чинності з 01 травня 2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-ІV), за особами, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мали не менше 20 років стажу на посадах державної служби, у подальшому (після 01 травня 2016 року) зберігається право на призначення (отримання) пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Аналогічний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18.
У свою чергу частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Змістовний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби, зокрема 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі, за такою особою зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Подібна правова позиція відображена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 березня 2021 року у справі № 645/3044/17.
Починаючи з 28 грудня 1993 року (дати набрання чинності Законом України № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року) і до 01 травня 2016 року (дати набрання чинності Закону № 889-VІІІ), визначення загальних засад діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, регулювалося Законом України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.
На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року «Про введення в дію Закону України «Про державну службу» (№ 3723-XII від 16 грудня 1993 року) Кабінет Міністрів України постановою № 283 від 03 травня 1994 року затвердив Порядок обчислення стажу державної служби (далі – Порядок № 283) (втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби» далі – Порядок № 229).
Відповідно до абзацу 13 пункту 2 Порядку № 283 встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Як передбачено пунктом 4 Порядку № 229, стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу». До стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-ІІІ від 07 червня 2001 року встановлено, що в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад: четверта категорія – посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад; п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 № 239 затверджено Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців, відповідно до якого до шостої категорії відносяться посади заступників голів, секретарів виконкомів міських Рад народних депутатів міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів; керівників відділів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; керівників управлінь, самостійних відділів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; керівників відділів (підвідділів) та їх заступників у складі управлінь, самостійних відділів, апаратів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів управлінь, самостійних відділів обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів виконкомів міських Рад міст обласного підпорядкування, їх управлінь, самостійних відділів та інші прирівняні до них посади.
Як видно з трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачка працювала на посадах органів місцевого самоврядування та посадах державної служби з 24.07.1991 по 17.04.2002, що становить 10 років 8 місяців 24 дні, та з 22.04.2002 по 01.05.2016, що становить 14 років 0 місяців 9 днів.
Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, стаж державної служби позивачки станом на 01.05.2016 становив понад 20 років та позивачка продовжувала проходити державну службу.
Отже, спірні періоди роботи позивачки з 24.07.1991 по 31.08.1994, з 01.03.2001 по 17.04.2002, з 16.10.2010 по 01.05.2016 у Боринській селищній раді, з 08.06.1996 по 29.02.2001, з 22.04.2002 по 31.08.2007 в Турківському районному відділі земельних ресурсів, з 01.09.2007 по 02.11.2008 в Управлінні земельних ресурсів у Турківському районі Львівської області, з 03.11.2008 по 15.10.2010 в Управлінні Держкомзему у Турківському районі Львівської області, які підтверджуються записами у трудовій книжці, підставно зараховані судом першої інстанції до стажу державної служби.
При цьому, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що позовні вимоги в частині зарахування до стажу державної служби періоду роботи з 01.09.1994 по 07.06.1996 у Боринській селищній раді задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем зарахований вказаний період до стажу державної служби.
Таким чином, позивачці виповнилося 60 роки, така набула понад 47 років загального страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Оскільки стаж державної служби позивачки станом на 01.05.2016 становив понад 10 років та позивачка продовжувала працювати на посаді державної служби, а станом на момент звернення за призначенням пенсії держслужбовця становив понад 20 років, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачка має право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії по віку, призначеної їй відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».
Оскільки на час виникнення у позивачки права на призначення пенсії по віку відповідно Закону України «Про державну службу», нормою якою врегульовано питання права на таку пенсію та її розмір передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивачка має право на призначення пенсії саме у розмірі 60% суми заробітної плати, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 03.02.2025 №65/02-29 та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби від 03.02.2025 №66/02-29
Разом з тим, суд першої інстанції помилково зобов`язав ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити виплату пенсії позивачці, оскільки ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області.
Частиною 4 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний публічно-правовий спір, однак помилково зобов`язав ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити виплату пенсії позивачу, а тому оскаржуване рішення суду слід змінити та виключити таке зобов`язання із його резолютивної частини.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у справі №380/3707/25 змінити та четвертий абзац його резолютивної частини викласти у такій редакції:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 03.02.2025 переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 “Прикінцевих та перехідних положень” Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для державного службовця від 03.02.2025 №65/02-29 та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців від 03.02.2025 №66/02-29.
У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у справі №380/3707/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин