Справа № 527/31/26 
провадження № 1-кп/527/89/26

В И Р О К
іменем України
27 січня 2026 року м. Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді   - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника   - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого   - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине кримінальне провадження № 12025175510000334, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2025 року за обвинуваченням 

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ще Градизьк Глобинського району Полтавської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, працюючого: ТОВ «Полтаварибгосп» рибалкою прибрежного лову, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 на початку березня 2025 року в невстановлений досудовим розслідуванням точний час та дату, перебуваючи в селищі Градизьк, Кременчуцького району, Полтавської області області, діючи умисно, самостійно із використання комп`ютерної техніки підробив посвідчення водія, яке згідно Постанови КМУ №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права її власника на керування транспортними засобами, а саме на пластиковий бланк наніс, за допомогою комп`ютерної техніки з використанням термо-принтера кольорового відтворення зображень, власне фотозображення, а також інші свої персональні дані, в результаті чого незаконно виготовив посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 із категорією «В1» та «В» від 17.03.2025 року, на ім`я ОСОБА_5 видане ТСЦ 8041 (згідно відомостей у самому документі), тобто офіційний документ, що видається та посвідчується установою, яка має право видавати такий документ та який надає право керування транспортними засобами, на своє ім`я, завідомо усвідомлюючи, що вказаний документ є підробленим, оскільки ОСОБА_5 не вчиняв визначених законодавством дій щодо отримання посвідчення водія та в подальшому став зберігати його при собі з метою подальшого використання. 
Окрім цього, ОСОБА_5 , 09.12.2025 о 19:15 год., керуючи автомобілем марки «OPEL» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Київській у с-щі Градизьк Кременчуцького району Полтавської області, маючи при собі підроблене посвідчення водія серії та номер НОМЕР_1 на своє ім`я, був зупинений працівниками поліції. Далі, реалізовуючи свій умисел, направлений на використання завідомо підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на вимогу працівників поліції ОСОБА_5 , умисно пред`явив завідомо підроблене посвідчення серії та номер НОМЕР_1 на своє ім`я із нанесеною фотографією обличчя, особистих ідентифікаційних даних, яке, згідно висновку експерта № СЕ-19/117-25/26950-ДД від 16.12.2025, не відповідає за способом друку та відсутністю елементів захисту зразкам аналогічним бланків посвідчень водія, які перебувають в офіційному обігу на території України.
Своїми умисними діями, які виразились у підробленні посвідчення водія, яке видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи і які надають права, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України.
Своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документу, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.
Одночасно з обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 прокурором направлено до суду угоду про визнання винуватості, укладену 08 січня 2026 року під час досудового розслідування між прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника – адвоката ОСОБА_6 .
Відповідно до цієї угоди, підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях. Крім того, в угоді сторони погодили, що у разі затвердження угоди судом, ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100,00 грн.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Просив суд затвердити угоду та призначити узгоджене покарання. Крім того, пояснив, що він цілком розуміє свої права, а також те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його обвинувачують, цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання.
Прокурор та захисник - адвокат ОСОБА_6 вважали за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену із ОСОБА_5 як таку, що відповідає вимогам закону.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та кримінального закону, суд зазначає наступне. 
Як зазначено в п. 2 ч. 1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п. 1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). 
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим є кримінальними проступками. 
Як зазначено в абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.
Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника, а також думку обвинуваченого щодо можливості затвердження укладеної угоди, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінальних правопорушень вчинених ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 358 КК України та за ч. 4 ст. 358 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому визначеної в угоді міри покарання.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 суд не вбачає.
Судові витрати у зв`язку з проведенням експертизи СЕ-19/117-25/26950-ДД від 16.12.2025 відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. 
Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості, укладену 08 січня 2026 року у кримінальному провадженні № 12025175510000334 між прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника – адвоката ОСОБА_6 - затвердити.
ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 1 ст. 358 України та призначити йому узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 гривень;
- ч. 4 ст. 358 України та призначити йому узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5  остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 гривень (п`ять тисяч сто гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати пов`язані із проведенням експертизи СЕ-19/117-25/26950-ДД від 16.12.2025 у розмірі 2674,20 грн.
Речові докази: 
-посвідчення водія серії та номер НОМЕР_1 із категорією «В1» та «В» від 17.03.2025 на ім`я ОСОБА_5 – зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя            ОСОБА_1