ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

06 січня 2026 року	Справа №160/31057/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить суд: 
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.09.1986 до 04.03.1988 у колгоспі ім. Кірова та з 12.03.1988 до 08.02.1995 у колгоспі «Зоря Комунізму», яке перейменоване на колгосп «Зоря»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1986 до 04.03.1988 у колгоспі ім. Кірова та період роботи з 12.03.1988 до 08.02.1995 у колгоспі «Зоря Комунізму», яке перейменоване на колгосп «Зоря»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періоду роботи з 01.09.1986 до 04.03.1988 у колгоспі ім. Кірова та періоду роботи з 12.03.1988 до 08.02.1995 у колгоспі «Зоря Комунізму», яке перейменоване на колгосп «Зоря» з дати призначення пенсії та здійснити йому виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV). 22.08.2025 ОСОБА_1 , з метою зарахування періодів роботи з 01.09.1986 до 04.03.1988 у колгоспі ім. Кірова та з 12.03.1988 до 08.02.1995 у колгоспі «ЗОРЯ КОМУНІЗМУ», яке згодом перейменоване на колгосп «ЗОРЯ», звернувся до структурного підрозділу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою та необхідними документами. Розглянувши заяву позивача та додані до неї документи, відповідачем відмовлено у зарахуванні вищевказаного періоду до страхового стажу позивача. Відмова мотивована відсутністю даних про відпрацьовані дні трудової участі. Позивач не погоджується з відмовою відповідача та вказує, що його трудова діяльність підтверджується записами у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 . Позивач вважає, що надані ним документи в повній мірі підтверджують стаж його роботи, тому дії відповідача є протиправними.
Ухвалою суду від 03.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
14.11.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ГУ ПФУ в Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах, незалежно від використання форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв. Стаж роботи в колгоспі до 01.01.1965 зараховується до стажу роботи незалежно від кількості вироблених трудоднів. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Оскільки, в наданих позивачем документах відсутні дані про відпрацьовані дні трудової участі, зарахувати періоди роботи в колгоспі немає підстав.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.
22.08.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про причини не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи у колгоспі з 01.09.1989 до 04.03.1988 та з 12.03.1988 до 08.02.1995.
Листом від 18.09.2025 №44620-34468/О-01/8-0400/25 відповідач відмовив позивачу у зарахуванні відповідних періодів до страхового стажу та здійсненні перерахунку пенсії. Так, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначено, що статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах, незалежно від використання форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв. Стаж роботи в колгоспі до 01.01.1965 зараховується до стажу роботи незалежно від кількості вироблених трудоднів. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Оскільки, в наданих позивачем документах відсутні дані про відпрацьовані дні трудової участі, зарахувати періоди роботи в колгоспі немає підстав.
Позивач, не погодившись з відмовою відповідача у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи у колгоспі з 01.09.1986 до 04.03.1988, з 12.03.1988 до 08.02.1995 та здійсненні перерахунку пенсії, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-IV.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
На підставі частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі – Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Статтею 62 Закону № 1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі – Порядок №637) передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.
Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
На підставі пункту 2.2. Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3. Інструкції 2.3.).
Пунктом 2.4. Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно з пунктом 2.11. Інструкцію №58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
На підставі пункту 2.13. Інструкції №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Відповідно до пункту 4.1. Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Аналогічні норми були закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, яка діяла під час оформлення частини записів в спірні періоди в трудовій книжці позивача.
В Основних положеннях про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 14.03.1975 №310 містилися наступні вимоги:
1. Трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.
2. Трудові книжки ведуться усім членів колгоспів з прийняття їх у члени колгоспу.
5. До трудової книжки колгоспника вносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства у колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум трудової участі у громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань, нагородження та заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами внутрішнього розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
6. Всі записи у трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
13. Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
Відповідно до пункту 1 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Згідно з абзацом 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка; обов`язок належного оформлення записів у трудові книжці покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Необхідність підтверджувати періоди роботи іншими документами для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Суд зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
В трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 міститься такі записи, зокрема:
Колгосп імені Кірова
№1: 01.09.1986 – прийнятий до членів колгоспу імені Кірова;
№2: 04.03.1988 – вибув з членів колгоспу згідно з поданою заявою (за власним бажанням).
Колгосп «ЗОРЯ КОМУНІЗМУ»
№3: 12.03.1988 – прийнятий до членів колгоспу «ЗОРЯ КОМУНІЗМУ» Бердянського району
№4: 10.03.1992 – колгосп перейменований в колгосп «ЗОРЯ»;
№5: 08.02.1995 – звільнений із членів колгоспу за власним бажанням згідно з поданою заявою.
Крім того, вказана трудова книжка містить інформацію про виконаний річний мінімуму трудової участі:
- рік: 1986; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 63; виконаний річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 99; 
- рік: 1987; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 270; виконаний річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 295; 
- рік: 1988; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 52; виконаний річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 54; 
- рік: 1988; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 245; виконаний річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 245; 
- рік: 1989; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 270; виконаний річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 281; 
- рік: 1990; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 270; виконаний річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 278; 
- рік: 1991; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 270; виконаний річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 283; 
- рік: 1992; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 270; виконаний річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 280; 
- рік: 1993; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 270; виконаний річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 284; 
- рік: 1994; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 270; виконаний річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 285; 
- рік: 1995; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 29; виконаний річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві: 31. 
За встановлених обставин суд зазначає, що доводи відповідача про те, що трудова книжка колгоспника позивача не містить відомостей про відпрацьовані дні трудової участі, є помилковими. Так, трудова книжка колгоспника позивача серії НОМЕР_1 містить записи про прийняття до членів колгоспу та вибуття з членів колгоспу, а також відомості про виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному колгоспному господарстві за весь спірний період.
Разом з цим, суд звертає увагу, що з долученої до матеріалів справи копії розрахунку страхового стажу позивача за формою РС-право вбачається, що період з 01.09.1986 до 28.02.1988 зарахований відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 .
За таких обставин, зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 підлягає період з 01.03.1988 до 04.03.1988 та з 12.03.1988 до 08.02.1995, з урахуванням інформації щодо фактично відпрацьованого часу.
Також, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-VI органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до частини 1 статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Таким чином, у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами, проте як свідчать матеріали справи, відповідач таким правом не скористався.
Суд звертає увагу, що згідно з пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
За таких обставин, суд приходить до висновку про передчасність та протиправність відмови відповідача у перерахунку позивачу пенсії за віком.
Статтею 87 Закону №1788-ХІІ передбачено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Тому, суд зазначає, що перерахунок пенсії має бути проведений позивачу з дати призначення пенсії за віком. 
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 , є такими, що підлягають частково.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 968,96 грн, що документально підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №6151-9583-8908-3205 від 27.10.2025.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню на користь позивача в сумі 484,48 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21910427) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.03.1988 до 04.03.1988 у колгоспі ім. Кірова та з 12.03.1988 до 08.02.1995 у колгоспі «ЗОРЯ КОМУНІЗМУ», яке перейменоване на колгосп «ЗОРЯ».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.03.1988 до 04.03.1988 у колгоспі ім. Кірова та з 12.03.1988 до 08.02.1995 у колгоспі «ЗОРЯ КОМУНІЗМУ», яке перейменоване на колгосп «ЗОРЯ». 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням зарахованих періодів роботи з 01.03.1988 до 04.03.1988 у колгоспі ім. Кірова та з 12.03.1988 до 08.02.1995 у колгоспі «ЗОРЯ КОМУНІЗМУ», яке перейменоване на колгосп «ЗОРЯ», з дати призначення пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар