ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" листопада 2025 р. Справа№ 910/8209/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Гаврилюка О.М.
суддів: Ткаченка Б.О. 
Майданевича А.Г. 

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився; 
від відповідача: Павленко С.О.

за апеляційною скаргою Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України»
на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 
у справі № 910/8209/25 (суддя Князьков В.В.)
за позовом Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Системи Безпеки»
про стягнення 508 300 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст рішень господарських судів 
Державна установа «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Системи Безпеки» про стягнення пені в сумі 117 300 грн, штрафу у розмірі 7% в сумі 161 000 грн та штрафу в сумі 230 000 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі № 910/8209/25 відмовлено повністю в задоволенні позову Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Системи Безпеки» про стягнення пені в сумі 117 300 грн, штрафу у розмірі 7% в сумі 161 000 грн та штрафу в сумі 230 000 грн.
Узагальнені доводи апеляційної скарги 
Не погоджуючись із рішенням, Державна установа «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» звернулась до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/8209/25 від 19.08.2025, та постановити нове рішення, яким позовні вимоги Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» задовольнити у повному обсязі
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
На думку скаржника, при винесенні рішення судом першої інстанції не було враховано доказів того, що виконавець навіть не виконав умови та вимоги до тендерної документації стосовно оформлених та залучених до виконання робіт працівників, тим самим змусивши замовника звертатися до відповідних установ для того, щоб перевірити дану інформацію стосовно даних працівників. Також не було враховано той факт, що товар був повернений відповідачу в повному обсязі, оскільки товар не відповідав специфікації укладеного договору та не було зазначено, що відповідачем не було виконано умови договору в частині заміни товару на відповідний товар, згідно пункту 3.7 укладеного договору між замовником та виконавцем, отже відповідач не виконав умови договору, у зв`язку з чим замовнику не залишалось іншого вибору ніж звернутися до Господарського суду м. Києва для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.
Скаржник зазначає, що враховуючи те, що ТОВ «Охорона-Системи Безпеки» направляло на об`єкти Центру за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 27 осіб, непрацевлаштованих у виконавця, що свідчить про розголошення відомостей щодо замовника та, як наслідок, передачу інформації без згоди на те Центру, тим самим порушуючи п. 8.5. договору, у якому зазначено, що у разі розголошення та передавання третім особам документів та/або інформації, які надає замовник, без письмової згоди замовника виконавець повинен сплатити штраф у розмірі 10 (десяти) % від загальної вартості даного договору. Відповідачу було надіслано претензії щодо неналежного виконання договору вих. № 803-2025 від 20.02.2025 року та № 1319-2025 від 25.03.2025 року, в якій апелянт вказав на порушення відповідачем умов договору, вказав розмір штрафів та відповідальність за невиконання умов договору. На претензію апелянта відповідач надав відповідь вих. № 28/689 від 28.04.2025, якою визнав факт господарських правовідносин з апелянтом, факт неналежного виконання відповідачем поставки та отримання Товару та невиконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт на об`єктах замовника.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що в систематичне порушення умов договору, Державною установою «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» такі листи-заявки Товариству з обмеженою відповідальністю «Охорона-Системи Безпеки» не направлялись. З аналізу умов договору вбачається, що саме від виконання даного обов`язку напряму залежить своєчасність та належність виконання зобов`язань виконавця в частині виконання договірних зобов`язань. Тому, з наведеного вбачається, що мав місце факт не виконання замовником обов`язків передбачених договором.
Відповідач зазначає, що ним докладались всі зусилля для виконання договірних зобов`язань за договором про закупівлю товару № 1210/24 від 02.07.2024, що підтверджується численної перепискою, копії якої додаються. Проте, хоч жодною умовою договору, укладеного між сторонами, не передбачено ніяких вимог до персоналу виконавця (стосовно якого відповідачем неодноразово надавались замовнику документи на підтвердження наявності необхідних кваліфікаційних вимог) та не встановлено ніяких обмежень щодо його залучення, працівники виконавця не допускались Державною установою «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» ні для виконання робіт/надання послуг, ні для проходження первинного інструктажу за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, буд. 27 на чому наполягав сам замовник. В свою чергу відповідальна особа за договором з боку замовника - начальник комунально-експлуатаційного відділу Дворніцький Ромуальд Станіславович ігнорував та не відповідав на телефонні дзвінки виконавця. Наведеним вкотре пітверджується недобросовісна поведінка представників Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» та упереджене відношення до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Системи Безпеки», як на етапі проведення процедури публічної закупівлі, так і під час існування договірних відносин, що унеможливлювало виконання договірних зобов`язань.
Так, позивач зазначає, що на його думку, всі модулі газового пожежогасіння мали бути виготовлений під брендом «AUGUST 20» виробником - ТОВ «АВГУСТ СИСТЕМИ БЕЗПЕКИ», натомість, відповідач звертає увагу, що в пункті 1 Таблиці № 11 Додатку № 1 до договору не визначено найменування виробника модулю газового пожежогасіння. В позовній заяві представник позивача наголошує на простроченні відповідачем термінів поставки товару на 51 день. Однак згідно графіку робіт, що передбачений Додатком № 2, не визначеного жодного строку щодо поставки товару. Відповідач зазначає, що в порушення умов договору позивач здійснив розрахунок штрафних санкції від загальної вартості визначеної в пункті 2.1 договору у розмірі - 2 299 999,98 грн, яку згідно наданого розрахунку округлив до 2 300 000 грн. Також відповідач зазначає, що відповідно до Додатку № 1 до договору, у Специфікації до загальної суми зазначеної в пункті 2.1 Договору віднесено не тільки вартість товару по різних об`єктах, а й вартість монтажних та пусконалагоджуваних робіт. З наведеного вбачається беззаперечний висновок, що розрахунок штрафних санкцій наведений позивачем в позовній заяві зроблений в порушення умов договору, як в зазначенні суми, так і в датах застосування.
Будь-яких доказів розголошення та передавання третім особам документів та/або інформації, які надає замовник, без письмової згоди замовника, відповідачем, позивач не надає, доводи позивача в цій частині ґрунтуються виключно на припущеннях.
Відповідач вказує на те, що фактично позивач перелічує умови договору, та не надає відповідні докази таких порушень. Позовна заява не містить жодного факту на підтвердження розголошення та неправомірного використання інформації, а лише припущення позивача що дане розголошення мало місце.
Також відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу - 40 000 грн. Документальне підтвердження судових витрат позивача буде надано не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду (частина восьма статті 124 ГПК України).
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/8209/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 апеляційну скаргу Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі № 910/8209/25 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду:
- докази сплати судового збору у розмірі 9 149,40 грн;
17.09.2025 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків до якої додано платіжну інструкцію № 14436 від 15.09.2025, що свідчить про сплату (доплату) судового збору у розмірі 9 149,40 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі № 910/8209/25. Призначено справу № 910/8209/25 до розгляду у судовому засіданні 14.10.2025.
На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 оголошено перерву у розгляді справи № 910/8209/25 за апеляційною скаргою Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 до 11.11.2025.
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/8209/25 розглядалась протягом розумного строку.
Явка учасників справи
Представник позивача у судове засідання 11.11.2025 не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином. 
Представник відповідача у судовому засіданні 11.11.2025 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі № 910/8209/25 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення. 
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вбачається із матеріалів справи, 02.07.2024 між позивачем та відповідачем укладено договір про закупівлю товару №1210/24, за умовами п.1.1. відповідач, за договором виконавець, зобов`язався поставити у встановлений строк у власність позивача, за договором замовника - прилади звукової та пожежної сигналізації (товар) та здійснити власними силами та засобами монтаж вказаних товарів (послуги) за адресою визначеною у додатку №1 (Специфікація), а позивач зобов`язався прийняти товар та послуги і оплатити їх в порядку та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п.1.2 договору №1210/24 від 02.07.2024, найменування (номенклатура, асортимент) перелік, кількість товару та послуг зазначено у додатку № 1 до даного договору (специфікація), який є його невід`ємною частиною.
Згідно із п. 2.1, 2.2 договору №1210/24 від 02.07.2024 передбачено, що загальна вартість договору визначена на підставі додатку № 1 (Специфікація ) до даного договору та складає: 2 299 999 (два мільйони двісті дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 98 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 383 333 (триста вісімдесят три тисячі триста тридцять три) грн 33 коп. Ціна даного договору включає в себе сплату податків і зборів, обов`язкових платежів, що сплачуються або мають бути сплачені, усіх інших витрат відповідача, пов`язаних з пакуванням, маркування, доставкою, завантаженням та розвантаженням товару.
Строки, порядок поставки та приймання товару та виконання монтажних послуг контрагентами визначено у розділі 3 договору №1210/24 від 02.07.2024.
Відповідно до п. 3.1 договору №1210/24 від 02.07.2024 відповідач власними силами та засобами відповідно до умов даного договору зобов`язався здійснити поставку товару на об`єкти за адресами, які зазначені у додатку № 1 (Специфікація) та виконати монтаж не пізніше дня завершення воєнного стану, а у разі його продовження не пізніше 15 листопада 2024 року.
Пунктом 3.2 договору №1210/24 від 02.07.2024 сторони погодили умову про те, що відповідач повідомляє позивача про дату, обсяг та орієнтовний час поставки товару не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до такої дати.
У п. 3.3 договору №1210/24 від 02.07.2024 сторони визначили, що поставка товару та виконання монтажних послуг за цим договором може бути здійснена як у повному обсязі так і окремими партіями, але в межах строку поставки/надання послуг, визначеного в п. 3.1. даного договору.
Відповідно до п. 3.7 договору №1210/24 від 02.07.2024, якщо фактичний строк поставки товару та виконання монтажних послуг з урахуванням строку заміни невідповідного товару на відповідний перевищує строк, визначений п. 3.1. даного договору, така поставка вважається простроченою.
Згідно із п. 6.2.2 договору №1210/24 від 02.07.2024 позивач має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір, в тому числі і у разі невиконання зобов`язань відповідачем, повідомивши про це його за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання договору.
Відповідно до п. 6.3. договору №1210/24 від 02.07.2024 відповідач зобов`язався поставляти позивачу товар, в строк та на умовах, передбачених даним договором.
Пунктами 8.1, 8.3, 8.4, 8.5 договору №1210/24 від 02.07.2024 сторони погодили умову про те, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, передбачених даним договором, сторони несуть відповідальність передбачену цим договором та додатково чиннім законодавством України. За порушення строку поставки товару або строку заміни неякісного (невідповідного) товару на якісний (відповідний) в гарантійний період, відповідач на вимогу позивача сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцяти) днів відповідач додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (п. 8.3); за порушення умов зобов`язання щодо якості товару, відповідач сплачує на користь позивач штраф у розмірі двадцяти відсотків від вартості неякісного товару (п. 8.4); у разі розголошення та передавання третім особам документів та/або інформації, які надає позивач, без письмової згоди позивача відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 10 (десяти)% від загальної вартості даного договору (8.5).
Відповідно до п. 9.5 договору вказано, що позивач має право відмовитися від договору в односторонньому порядку, у тому числі і у разі невиконання зобов`язань відповідачем, попередньо письмово повідомивши про це останнього за 10 (десять) календарних днів до дня припинення (розірвання) договору.
Додатком №1 до договору №1210/24 від 02.07.2024 сторонами погоджено специфікацію обладнання та монтажу систем протипожежного захисту для адміністративних приміщень Національної поліції України, в якій визначено назву, одиниці виміру, кількість та вартість товару.
У додатку №2 до договору сторони погодили графік встановлення відповідного рівня технічного оснащення системами протипожежної безпеки в службових приміщеннях об`єктів Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України». Зокрема вказано таке: закупка обладнання та матеріалів 10.07-31.07.2024; монтаж системи пожежної сигналізації, системи оповіщення про пожежу та системи передавання тривожних сповіщень м.Одеса 01.08-31.08.2024 м.Одеса; монтаж системи пожежної сигналізації, системи протипожежного захисту м.Київ 01.08-.31.08.2024, 01.09.-30.09.2024; виконання пусконалагоджувальних робіт 01.08-10.08.2024, 01.09-10.09.2024, 01.10-10.10.2024.
Як зазначив позивач, повідомлення про поставку товару надіслано відповідачем лише листом від 29.08.2024 № 4239 та зазначено, що поставка товару відбудеться 30.08.2024 об 11:00 год.
Натомість у прийнятті позивачем товарно-матеріальних цінностей представнику відповідача Ярошевичу П. В. було відмовлено у зв`язку з розбіжністю номенклатури вказаних товарно-матеріальних цінностей у договорі (Додаток № 1 «Специфікація», таблиця № 11, наданої відповідачем видаткової накладної № ER3088 від 30.08.2024 та фактично пред`явленого товару для передачі). За даним фактом у присутності представника відповідача було складено акт розбіжностей матеріальних цінностей, проведено фотофіксацію товару, що не відповідає номенклатурі укладеного договору.
В подальшому, 09.09.2024 позивачем надіслано на адресу відповідача лист за № 3793-2024, яким повідомлено про розірвання договору в односторонньому порядку з 20.09.2024.
Позивач зазначає, що враховуючи те, що планова закупівля товару позивачем згідно з додатком № 2 «Графік робіт» до договору мала відбутися з 10.07.2024 до 31.07.2024, але товар, який не відповідав номенклатурі укладеного договору, у зв`язку з чим був повернутий відповідачу фактично поставлений 30.08.2024, отже відповідачем порушено строк виконання зобов`язання за договором, а саме поставки товару на 51 день, що стало підставою для нарахування пені та штрафу у порядку п.8.3 договору.
Також позивач вказує на те, що оскільки відповідач направляв на об`єкти Центру за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 27 осіб, непрацевлаштованих у відповідача, що свідчить про розголошення відомостей щодо позивача та, як наслідок, передачу інформації без згоди на те Центру, у відповідача виник обов`язок зі сплати штрафу, передбаченого п.8.5 договору №1210/24 від 02.07.2024. 
Позивач зазначає, що дані обставини у сукупності і стали підставою для звернення позивача до суду із даним позовом до відповідача про стягнення пені в сумі 117 300 грн, штрафу у розмірі 7% в сумі 161 000 грн та штрафу в сумі 230 000 грн.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає на наступне.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України (в редакції, чинній станом на виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). 
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Як вже зазначалось, сторонами у п. 8.3, 8.5 договору погоджено умови про те, що за порушення строку поставки товару або строку заміни неякісного (невідповідного) товару на якісний (відповідний) в гарантійний період, відповідач на вимогу позивача сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцяти) днів відповідач додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (8.3); у разі розголошення та передавання третім особам документів та/або інформації, які надає позивач, без письмової згоди позивача відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 10 (десяти)% від загальної вартості даного договору (8.5).
Так, відповідно до п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.7 договору відповідач власними силами та засобами відповідно до умов даного договору зобов`язується здійснити поставку товару на об`єкти за адресами, які зазначені у додатку № 1 (Специфікація) та виконати монтаж не пізніше дня завершення воєнного стану, а у разі його продовження не пізніше 15.11.2024 (3.1); відповідач повідомляє позивача про дату, обсяг та орієнтовний час поставки товару не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до такої дати (3.2); поставка товару та виконання монтажних послуг за цим договором може бути здійснена як у повному обсязі так і окремими партіями, але в межах строку поставки/надання послуг, визначеного в п. 3.1. даного договору (3.3); якщо фактичний строк поставки товару та виконання монтажних послуг з урахуванням строку заміни невідповідного товару на відповідний перевищує строк, визначений п. 3.1. даного договору, така поставка вважається простроченою (3.7).
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що відповідно до вищенаведених умов договору, простроченою є поставка, яка здійснена саме із порушенням строків, що визначені у п. 3.1 договору, тобто не пізніше 15.11.2024, водночас, ніяким чином не із порушенням графіку закупівлі, що визначений у додатку №2 до договору.
Також, як вже зазначалось 09.09.2024 позивачем на адресу відповідача надіслано лист № 3793-2024 у якому повідомлено про розірвання договору в односторонньому порядку з 20.09.2024.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок господарського суду першої інстанції про юридично неспроможними та такими, що ґрунтуються на невірному тлумаченні умов договору твердження позивача про те, що планова закупівля товару замовником згідно з додатком № 2 «Графік робіт» до договору мала відбутися з 10.07.2024 до 31.07.2024, однак, поставлений товар, не відповідав номенклатурі укладеного договору, у зв`язку з чим був повернутий відповідачу, фактично поставлений 30.08.2024, отже відповідачем порушено строк виконання зобов`язання за договором, а саме поставки товару на 51 день, а отже, є підставою для нарахування пені та штрафу у порядку п.8.3 договору.
Таким чином, відсутні підстави для твердження про прострочення відповідачем обов`язку із поставки товару на 51 календарний день, у зв`язку із чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача сум пені та штрафу, на підставі п. 8.3 договору, у розмірах 117 300 грн та 161 000 грн, відповідно, є такими, що не підлягають задоволенню.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про те, що у матеріалах справи відсутні докази розголошення та передавання відповідачем третім особам документів та/або інформації, які були надані позивачем відповідачу на підставі договору, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 230 000 грн штрафу, на підставі п. 8.5 договору.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів у доведення обставин, за яких наявні підстави для застосування до відповідача заходів відповідальності у порядку п.8.3, 8.5 договору.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі № 910/8209/25, відсутні.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі № 910/8209/25, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі № 910/8209/25, відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі № 910/8209/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі № 910/8209/25 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі № 910/8209/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі № 910/8209/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Справу 910/8209/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Постанова підписана 12.01.2026.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк 

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич