ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65119, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"15" січня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/2169/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д., 
за участю секретаря судового засідання Чолак Ю.В.,
розглянувши справу № 916/2169/25 в порядку загального позовного провадження 
за позовом: Приватного підприємства “Фіто-Експорт” /ЄДРПОУ 42266408, адреса – 68001, Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська, буд. 1-А, 41-Н/ 
до відповідача: Компанії SIA “Mashrooms Latvia” /адреса – Марциєна, Марциєнська волость, Мадонський край LV 4852 Латвія/
про стягнення 4 977,50 Євро
ВСТАНОВИВ:
03.06.2025 Приватне підприємство “Фіто-Експорт” /ПП “Фіто-Експорт”, позивач/ звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою /вх. №2218/25/ до Компанії SIA “Mashrooms Latvia” /відповідач/ з вимогами про стягнення 4 977,50 євро, що дорівнює 234 310,84 грн за курсом НБУ на 02.06.2025.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов Контракту №01/02-25 на продаж (постачання) продукції – “рослинної сировини” за вартістю і термінами визначеними у інвойсах та інших документах. Позивач зазначає, що ПП “Фіто-Експорт” у лютому 2025 року згідно інвойсу від 18.02.2025 року поставив товару Компанії SIA “Mashrooms Latvia” на суму 10 567, 50 Євро. Однак, відповідач не розрахувався за поставлений товар у повному обсязі, в зв`язку з чим наявна заборгованість відповідача перед позивачем у 4977,5 євро або 234 310 грн. 84 коп. за курсом НБУ на 02.06.2025 року. При цьому позивач також зауважує, що невиконання відповідачем умов Контракту приносить додаткові збитки позивачу у вигляді штрафних санкцій органів Державної податкової служби за не повернення валютної виручки.
Позов пред`явлено на підставі ст. 382 ГК України, ст. ст. 509, 526, 625, 692 ЦК України, Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність”.
Ухвалою суду від 09.06.2025 року позовну заяву Приватного підприємства “Фіто-Експорт” /вх. №2218/25 від 03.06.2025/ - залишено без руху. Зобов`язано позивача надати суду у десятиденний строк з дня отримання ухвали суду, заяву про усунення недоліків, встановлених при поданні позовної заяви, а саме надати документи, які підтверджують сплату судового збору в розмірі 2811,72 грн.
Позивачем у визначений термін усунуто вказані недоліки, що вбачається з матеріалів заяви щодо виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 09.06.2025 /вх.№18728/25 від 13.06.2025/. 
Ухвалою суду від 18.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/160/25. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.07.2025 р. на 11:30.
Окрім того вказаною ухвалою з метою дотримання процесуальних прав відповідача у справі Компанії SIA “Mashrooms Latvia” /адреса – Марциєна, Марциєнська волость, Мадонський край LV 4852 Латвія/ та його належного повідомлення про час та місце судового розгляду даної справи в порядку, передбаченому ст. 367 ГПК України та Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року, зобов`язано позивача надати до суду в двох екземплярах належним чином засвідчений переклад позовної заяви з додатками та ухвали суду про відкриття провадження у справі на латвійську мову.
09.07.2025 від позивача судом отримано заяву щодо виконання ухвали Господарського суду Одеської області /вх.№21663/25/, до якої додано копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження з перекладом на латвійську мову в двох екземплярах. 
До підготовчого судового засідання 09.07.2025 сторони не з`явились.
Ухвалою суду від 09.07.2025 направлено компетентному органу Латвії судове доручення з проханням про вручення за кордоном судових або позасудових документів відповідачу SIA “Mashrooms Latvia” /адреса – Марциєна, Марциєнська волость, Мадонський край LV 4852 Латвія/. Призначено дату судового засідання на 10.12.2025 на 11:30 год та резервну дату на 15.01.2026 на 11:00 год. Зупинено провадження у справі № 916/2169/25 до надходження відповіді на судове доручення.
05.08.2025 до канцелярії суду надійшов лист від Ради присяжних виконавців Латвії /вх. №24535/25/ з додатками – матеріалами судового доручення, яким зокрема повідомлено, що оскільки вручення документів відповідно до Гаазької конвенції від 15.11.1965 року про вручення за кордон судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах у Латвії є приймальним органом, компетентним для отримання судових або позасудових документів і іншої держави-члена, за вручення документів стягується плата у розмірі 133,33 євро. Оплата має бути здійснена банківським переказом, а всі банківські комісії мають бути покриті особою, яка здійснює основний платіж за вручення документів. Також в листі повідомлено про отримання всіх документів зшитих разом, однак документи, адресовані Раді присяжних судових виконавців не можуть бути вручені адресату, оскільки адресат отримує лише документи, адресовані йому. Тому Рада присяжних виконавців Латвії просить надіслати документи окремо: лист до Ради присяжних судових виконавців Латвії, запит на вручення документів та документи для вручення адресату. 
Після виходу головуючого з відпустки та ознайомлення з отриманими матеріалами 04.09.2025 провадження у справі № 916/2169/25 – поновлено з 03.09.2025 та призначене підготовче засідання на 24.09.2025 р. на 12:30.
До підготовчого судового засідання 24.09.2025 сторони не з`явились.
Представником позивача адвокатом Чайкою В.О. подано заяву /вх.№29794/25 від 24.09.2025/, відповідно до якої позивач не заперечує проти сплати 133,33 євро на рахунок Ради присяжних виконавців Латвії та просить провести судове засідання без участі позивача.
Будь-яких заяв від відповідача SIA “Mashrooms Latvia” /адреса – Марциєна, Марциєнська волость, Мадонський край LV 4852 Латвія/ до суду не надходило.
Ухвалою суду від 24.09.2025 зобов`язано позивача Приватне підприємство “Фіто-Експорт” надати до суду квитанцію про здійснення оплати за вручення документів відповідачу присяжним судовим виконавцем в розмірі 133,33 Євро на рахунок Ради присяжних судових виконавців Латвії. Також вказаною ухвалою суду направлено компетентному органу Латвії судове доручення з проханням про вручення за кордоном судових або позасудових документів відповідачу SIA “Mashrooms Latvia” /адреса – Марциєна, Марциєнська волость, Мадонський край LV 4852 Латвія/. Призначено дату судового засідання на 10.12.2025 на 11:30 год та резервну дату на 15.01.2026 на 11:00 год та зупинено провадження у справі № 916/2169/25 до надходження відповіді на судове доручення.
08.10.2025 судом від позивача отримано заяву щодо виконання ухвали суду від 24.09.2025 /вх.№31314/25 від 08.10.2025/ з додатком – скан-копією платіжної інструкції ПП «Фіто-Експорт» №1 від 07.10.2025.
10.10.2025 судом від позивача отримано заяву щодо направлення доказу сплати збору Council of Sworn Bailiffs /вх.№31885/25 від 13.10.2025/.
14.10.2025 судом від позивача отримано заяву про отримання сплати збору Council of Sworn Bailiffs /вх.№32213/25 від 14.10.2025/.
16.10.2025 судом від позивача отримано заяву про отримання сплати збору Council of Sworn Bailiffs /вх.№32479/25 від 16.10.2025/.
Ухвалою суду від 09.12.2025 провадження у справі № 916/2169/25 – поновлено з 10.12.2025.
До підготовчого засідання 10.12.2025 учасники справи не з`явилися, повідомлені належним чином, причини неявки невідомі.
Ухвалою суду від 10.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу № 916/2169/25 до судового розгляду по суті на 15.01.2026 р. на 11:00. 
16.12.2025 судом від позивача отримано заяву щодо відповіді Council of Sworn Bailiffs /вх.№40262/25 від 16.10.2025/, з якої вбачається, що документи за позовом ПП «Фіто-Експорт» вручені компанії SIA “Mashrooms Latvia” 10.11.2025.
17.12.2025 від Council of Sworn Bailiffs у відповідь на прохання про вручення документів судом отримано лист та докази вручення відповідачу 10.11.2025 позовної заяви з додатками та копії ухвали про відкриття провадження /вх.№40436/25 від 17.12.2025/.
17.12.2025 судом отримано заяву позивача про розгляд справи без участі позивача /вх.№40460/25 від 17.12.2025/, в якій представник позивача просить розглянути позов відповідно до діючого законодавства без участі позивача, винести рішення про задоволення позову у повному обсязі та стягнути з відповідача в повному обсязі судові витрати (судовий збір, послуги перекладу і нотаріуса, витрати на послуги Служби Бейліфів Латвія та ін.).
До судового засідання 15.01.2026 учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання. 
Від відповідача будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не надійшло, правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
На підставі ч. ч. 1-3 ст. 202 ГПК України суд вважає можливим розглянути справу по суті.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 17 лютого 2025 року між приватним підприємством “Фіто-Експорт” та компанією SIA `Mashrooms Latviaукладено Контракт №01/02-25 на продаж (постачання) продукції – “рослинної сировини” за вартістю і термінами визначеними у інвойсах та інших документах.
Згідно з п.п.2.2. Контракту точні кількісні та якісні характеристики товару, що поставляється вказуються в Інвойсах, які є невід`ємною частиною даного контракту.
Відповідно до п. 4.3. Контракту розрахунки за товар здійснюються шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на рахунок продавця згідно умов, зазначених в додатках до цього контракту. Витрати, пов`язані з переказом коштів, при здійсненні платежів за цим контрактом несе покупець.
Пунктом 4.4. Контракту визначено, що валюта Контракту – євро. Валюта платежу – євро.
Судом досліджено Комерційний інвойс №1-02 від 18.02.2025, відповідно до якого продавець ПП «Фіто-Експорт» продає, а покупець SIA “Mashrooms Latvia” купує на умовах поставки DAP Riga продукцію (липа сушена, цвіт; котяча м`ята справжня сушена, трава; валеріана сушена, корінь; малина звичайна сушена, лист; смородина чорна сушена, лист; материнка звичайна сушена, трава; цмин пісковий сушений, цвіт; деревій звичайний сушений, трава; подорожник великий сушений, лист; яловець звичайний, плоди; чебрець звичайний сушений, трава; шавлія лікарська сушена, трава; хвощ польовий сушений, трава; змієголовник молдавський сушений, трава, гадючник звичайний сушений, корінь) всього кількістю 1 702,00 кг на суму 10 567,50 Євро.
Вказаним інвойсом визначені умови оплати: 100% оплата протягом 21 дня з дня доставки товару на склад покупця.
Також судом досліджено митну декларацію щодо відправлення вищевказаного товару на суму 10 567,50 євро.
Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за Контрактом №01/02-25 від 17.02.2025 в розмірі 4 977,50 євро.
В позовній заяві позивач вказує, що відповідач за поставлений товар в повному обсязі не розрахувався та залишок боргу складає 4 977,50 Євро.
Суд зазначає, що відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв щодо суті спору та доказів на спростування позовних вимог суду не надав.
Згідно з ст. 382 ГК України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які зовнішньоекономічні договори (контракти), крім тих, укладення яких заборонено законодавством України. 
Форма і порядок укладення зовнішньоекономічного договору (контракту), права та обов`язки його сторін регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право» та іншими законами. 
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів. 
Згідно з ст. 4 зазначеного Закону право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. 
Статтею 32 вказаного Закону визначено, що зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження. 
Відповідно до ст. 43 даного Закону Сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України. 
Статтею 44 Закону визначено, що у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є: 1) продавець - за договором купівлі-продажу. 
Статтею 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зазначено, що суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України. Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. У разі експорту послуг (крім транспортних) зовнішньоекономічний договір (контракт) може укладатися шляхом прийняття публічної пропозиції про угоду (оферти) або шляхом обміну електронними повідомленнями, або в інший спосіб, зокрема шляхом виставлення рахунка (інвойсу), у тому числі в електронному вигляді, за надані послуги. 
Статтею 38 цього Закону визначено, що спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України. 
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.529). 
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Згідно з ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Оскільки належним чином сповіщений відповідач по справі за отриманий товар не розрахувався, відзиву на позов не надав, то заявлена до стягнення позивачем сума у розмірі 4977,5 євро підлягає задоволенню. 
Згідно з ст. 73, 76 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.
За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Частиною 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
При цьому доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми. Докази, які надаються учасниками справи до суду, мають відповідати встановленим критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що визначені статтями 76 - 79 ГПК України.
Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
За таких обставин, на підставі вищевикладеного, з урахуванням ненадання відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені. 
За приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з засад господарського судочинства.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 2811,72 грн, що вбачається із платіжної інструкції № 1184 від 11.06.2025.
Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір у розмірі 2811,72 грн підлягає стягненню з відповідача.
Частиною 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
На підтвердження витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, суду надано:
- рахунок-фактура №02-430 від 25.06.2025 за послуги письмового перекладу з української мови на латиську мову та нотаріальне засвідчення на суму 8740,00 грн;
- платіжна інструкція №105 від 27.06.2025 про сплату ПП «Фіто-Експорт» за послуги письмового перекладу згідно рахунку №02-430 від 25.06.25 р на суму 8740,00 грн;
- платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах №1 від 07.10.2025 на суму 133,33 Євро, сплачених на рахунок Council of Sworn Bailiffs of Latvia.
Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі, за витрати за послуги письмового перекладу з української мови на латиську мову та нотаріальне засвідчення на суму 8740,00 грн, а також 133,33 Євро, сплачених на рахунок Council of Sworn Bailiffs of Latvia за вручення документів відповідачу за його місцезнаходженням в Латвії, підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-251 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Приватного підприємства “Фіто-Експорт” до Компанії SIA “Mashrooms Latvia” про стягнення 4 977,50 євро – задовольнити в повному обсязі.
2. Стягнути з Компанії SIA “Mashrooms Latvia” /адреса – Марциєна, Марциєнська волость, Мадонський край LV 4852 Латвія/ на користь Приватного підприємства “Фіто-Експорт” /ЄДРПОУ 42266408, адреса – 68001, Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська, буд. 1-А, 41-Н/ борг в розмірі 4 977,50 євро /чотири тисячі дев`ятсот сімдесят сім Євро 50 євроцентів/, сплачений судовий збір в розмірі 2811,72 грн /дві тисячі вісімсот одинадцять гривень 72 копійки/, судові витрати за послуги письмового перекладу та нотаріальне засвідчення в розмірі 8740,00 грн /вісім тисяч сімсот сорок гривень 00 копійок/ та судові витрати в розмірі 133,33 євро /сто тридцять три євро 33 євроценти/, сплачені на рахунок Council of Sworn Bailiffs of Latvia.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
З урахуванням екстрених та стабілізаційних відключень електроенергії, запроваджених в м. Одесі та Одеській області, та відсутністю електроенергії в Господарському суді Одеської області, за виключенням залів судових засідань, повне судове рішення складено та підписано 30 січня 2026 р.

Суддя Н.Д. Петренко