Справа № 560/15367/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

26 січня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області, в якому просить: 
- скасувати акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів від 14.03.2025 р. ГУДПС у Хмельницькій області.
- скасувати податкове повідомлення – рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 17.04.2025 р. №0083532409.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що у її користуванні немає земельних ділянок за які нараховано штрафні санкції за порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати за землю за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки., оскільки Верховний суд Касаційного адміністративного суду своєю постановою залишив в силі рішення Теофіпольського районного суду від 21 травня 2018 року яким скасовано, зокрема рішення №4-19/2017 «Про передачу в оренду земельних ділянок» за яким 11.04.2017 Теофіпольська селищна рада передала в оренду позивачці земельні ділянки. А тому, позивач вважає, що вона не мала обов`язку сплачувати орендну плату за період з 2018-2022 роки за земельні ділянки, оскільки за ці роки вирішувалось питання правомірності рішення яким передано ділянки в оренду, що, у свою чергу, свідчить про необґрунтованість та протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а також про необхідність його скасування.
Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними, поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 17.04.2025 №0083532409 є правомірним і прийнятим у межах повноважень та відповідно до вимог Податкового кодексу України, оскільки ОСОБА_1 як орендар земельних ділянок комунальної власності на підставі укладених і зареєстрованих договорів оренди була платником орендної плати та зобов`язана своєчасно сплачувати узгоджені суми податкових зобов`язань, однак порушила строки їх сплати, що підтверджено камеральною перевіркою та актом від 14.03.2025 №4917/22-01-24-09/2121003644, у зв`язку з чим правомірно застосовано фінансові санкції і визначено штраф у розмірі 15 052,07 грн, при цьому посилання позивача на неможливість користування земельними ділянками через судові спори з ТОВ «Подільське» не звільняють її від обов`язку сплати податку, а сам акт камеральної перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень і не породжує самостійних правових наслідків, тому не може бути предметом окремого судового оскарження.
Також відповідачем у відзиві заявлено клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропущенням позивачем місячного строку звернення до суду, однак ухвалою суду строк звернення до суду поновлено, причини його пропуску визнано поважними, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви без розгляду та відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання.
Також у відзиві на позов відповідач просить розглянути справу в судовому засіданні з викликом сторін у зв`язку зі складністю справи, та з метою з`ясування всіх обставин справи.
Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому в задоволенні вказаного клопотання необхідно відмовити.
Позивач подала відповідь на відзив, в якій просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
Рішенням Теофіпольської селищної ради від 11.05.2017 Nє4-19/2017 ОСОБА_1 були передані в оренду земельні ділянки з кадастровими номерами: 6824755100:01:01:0332, 6824755100:01:01:0333, 6824755100:01:01:0334 та згідно рішення Теофіпольської селищної ради від 21.07.2017 №17-21/2017 передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 6824755100:01:01:0340. Згідно інформації з державного реєтру речових прав, право оренди на вищезазначені земельні ділянки припинено 12 січня 2023 року.
Постановою Верховного Суду від 25 серпня 2023 року касаційну скаргу ТОВ «Подільське» задоволено. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018 у справі №685/668/17 скасовано, а рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 21.05.2018 у справі № 685/668/17 залишено в силі, яким скасовано рішення чергової 12 сесії сьомого скликання Теофіпольської селищної ради від 28.10.2016 року №4-12/2016 «Про внесення змін в рішення селищної ради від 26.02.2016 №11-6/2016 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки», рішення чергової 19 сесії сьомого скликання Теофіпольської селищної ради від 11.05.2017 року №3-19/2017 «Про затвердження технічної документації щодо поділу земельної ділянки» та рішення №4-19/2017 «Про передачу в оренду земельних ділянок».
ГУ ДПС у Хмельницькій області проведено камеральну перевірку з питань порушення ОСОБА_1 термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати за землю за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки. 
За результатами перевірки складено акт від 14.03.2025 за №4917/22-01-24- 09/2121003644.
Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 в порушення п.287.5 ст.287 Податкового кодексу України порушено граничні строки сплати (перерахування) узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018- 2022 роки в загальній сумі 150520,55 грн. із затримкою понад 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.
За результатами камеральної перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення-рішення 17.04.2025 №0083532409 про сплату штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 10% в сумі 15052,07 гривень.
05.05.2025 ОСОБА_1 подала скаргу до Державної податкової служби України на податкове повідомлення-рішення від 17.04.2025 №0083532409.
Державна податкова служба України рішенням від 09.07.2025 №16199-00-06-01-02-06 залишила без змін податкове повідомлення-рішення від 17.04.2025 №0083532409, а скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
Вважаючи зазначенні рішення протиправними, позивач звернулась до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).
Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваних рішень, що є змістом правовідносин у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із застосування таких норм матеріального права.
Так, спірні правовідносини врегульовано нормами Податкового кодексу України (далі ПК України).
Згідно з ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Згідно підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
За змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.
Справляння плати за землю, в тому числі і орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу XII ПК України.
За приписами пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Відповідно до пунктів 288.1, 288.2, 288.3 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Пунктом 288.4 статті 288 ПК України встановлено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Плата за суборенду земельних ділянок не може перевищувати орендної плати (пункт 288.6 статті 288 ПК України).
Згідно з ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно з частиною другою статті 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).
Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності сплачується орендарем з дня виникнення права користування земельною ділянкою, тобто з дня державної реєстрації права оренди відповідно до договору оренди земельної ділянки. Сплата орендної плати є обов`язком орендаря, яке кореспондується з його правом користування земельною ділянкою.
Згідно ст. 125 Земельного кодексу Україниправо власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Як визначеност. 126 Земельного кодексу України, право власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно доЗакону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Таким чином, платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.
На підставі рішень Теофіпольської селищної ради від 11.05.2017 №4-19/2017 та від 21.07.2017 №17-21/2017 позивачці було передано в оренду земельні ділянки комунальної власності, а право оренди на зазначені земельні ділянки було зареєстроване у встановленому законом порядку та діяло до 12 січня 2023 року, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому до моменту припинення права оренди відповідні записи про зміну або припинення права користування земельними ділянками до Державного реєстру внесені не були, а отже, у спірний період 2018–2022 років позивачка залишалася землекористувачем.
Крім того, постанова Верховного Суду від 25 серпня 2023 року, якою залишено в силі рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 21.05.2018 у справі № 685/668/17, за яким скасовано рішення чергової 12 сесії сьомого скликання Теофіпольської селищної ради від 28.10.2016 року №4-12/2016 «Про внесення змін в рішення селищної ради від 26.02.2016 №11-6/2016 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки», рішення чергової 19 сесії сьомого скликання Теофіпольської селищної ради від 11.05.2017 року №3-19/2017 «Про затвердження технічної документації щодо поділу земельної ділянки» та рішення №4-19/2017 «Про передачу в оренду земельних ділянок», постановлено після припинення права користування на земельні ділянки.
За таких обставин доводи позивачки про те, що вона фактично не користувалася земельними ділянками, у тому числі з огляду на наявність судових спорів щодо правомірності їх передачі в оренду, не спростовують наявності у неї обов`язку зі сплати орендної плати за землю у спірний період, оскільки право оренди на зазначені земельні ділянки було зареєстроване у встановленому законом порядку та діяло до 12 січня 2023 року.
Таким чином, зважаючи на викладене, дії Головного управління ДПС у Хмельницькій області щодо податкового повідомлення-рішення від 17.04.2025 №0083532409 на суму 15052,07 гривень є правомірними.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом обставин справи, суд прийшов до висновку, що податковий орган, приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, діяв у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, то відсутні підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171) 	

Головуючий суддя 		П.І. Салюк