ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/607/26 Справа № 932/19225/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 січня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності    ОСОБА_1 
захисників      Шурина І.В., Яланської Ю.П.,

апеляційну скаргу захисника Шурина І.В. на постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 року щодо

ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

Згідно із оскарженою постановою суду першої інстанції, 14 листопада 2025 року о 00:41 год. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz G500», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по Центральному мосту в м. Дніпро, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати оскаржену постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
В обгрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що справу було розглянуто судом першої інстанції за відсутності сторони захисту, ОСОБА_1 копію оскарженої постанови не отримував, захисник ознайомився із нею лише 30 грудня 2025 року, за межами строку апеляційного оскарження.
Обгрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що ОСОБА_1 завідомо для працівників поліції, які зупинили транспортний засіб під його керуванням, мав статус військовослужбовця, на чому наголошував у розмові із ними та вказував на те, що перевіряти його документи можуть лише співробітники Військової Служби Правопорядку.
Наполягає на тому, що за наведених обставин підлягала застосуванню спеціальна процедура огляду на стан сп`яніння, передбачена для військовослужбовців положеннями ст. 266-1 КУпАП, згідно із якою ОСОБА_1 міг бути підданий огляду виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. Відтак пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння були висунута ОСОБА_1 , а у подальшому і складений протокол щодо нього за ст. 130 КУпАП, неуповноваженими особами, що є підставою для скасування оскарженої постанови суду.
Зазначає, що співробітники поліції фактично не встановили наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння і не вживали будь-яких заходів для цього, а лише перерахували такі ознаки, віднайшовши їх перелік у мобільному телефоні.
Крім того вказує, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про день та час розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 та захисників які, кожен окремо, на задоволенні апеляційної скарги наполягали з викладених у ній підстав, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки справу було розглянуто судом першої інстанції за відсутності сторони захисту, відомості про отримання ОСОБА_1 та/або його захисниками копії оскарженої постанови у межах строку її апеляційного оскарження відсутні, а відтак доводи апелянта у цій частині матеріалами справи не спростовуються. 
Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 512436 від 14 листопада 2025 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП (а.с. 1); рапортом поліцейського, відповідно до якого під час несення служби з охорони громадського порядку на території м. Дніпро був зупинений автомобіль Mercedes Benz G500 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , в якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, яка не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, та запропоновано йому пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився (а.с. 4); направленням водія ОСОБА_1 на огляд на стан сп`яніння (а.с. 3); відеозаписом (а.с. 5).
Згідно із наявним у справі відеозаписом, на пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповів непристойним жестом та лайкою із застосуванням нецензурної лексики (час запису 00:47:00 – 00:48:00), що було грунтовно розцінене співробітниками поліції, а у подальшому судом першої інстанції, як відмова від проходження огляду. Апеляційний суд такий висновок вважає правильним та з ним погоджується.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги щодо неналежності суб`єкта, яким було висунуто ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан сп`яніння та складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції відхиляє як такі, що не грунтуються на законі про адміністративну відповідальність. 
Так, відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські у загальному випадку несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. Разом із тим, за окремі види правопорушень, перелік яких визначений законом, зокрема за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. 
Зважаючи на те, що інкриміноване ОСОБА_1 діяння, передбачене ст. 130 КУпАП, відноситься до адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, адміністративне провадження у даному випадку здійснюється у загальному порядку як в частині застосування процедури огляду на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП, так і щодо суб`єкту, уповноваженого скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.
Посилання захисника на необхідність застосування щодо ОСОБА_1 спеціальної процедури огляду на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266-1 КУпАП, не можуть бути прийняті до уваги.
Так, згідно із ч. 2 ст. 266-1 КУпАП огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів лише у випадку, якщо щодо вказаних осіб є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 мала місце за межами території військових частин, на дорозі загального користування, а також відсутні підстави вважати, що останній у нічний час доби, під час комендантської години, на території м. Дніпро, керуючи цивільним транспортним засобом, виконував обов`язки військової служби. Стороною захисту не надано будь-якого підтвердження того, що автомобіль Mercedes Benz G500 д.н.з. НОМЕР_2 , є військовим транспортним засобом та використовувався ОСОБА_1 у межах проходження військової служби.
Крім того, згідно із ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що згідно із матеріалами справи ОСОБА_1 не перебував на вулиці, у закритій спортивній споруді, у сквері, парку, у будь-якому виді громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) або в забороненому законом іншому місці. До особи яка, маючи статус військовослужбовця, керує цивільним транспортом на дорозі загального користування, застосування спеціальної процедури огляду, передбаченої ст. 266-1 КУпАП, законом не передбачене.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не виявляв ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим у поліцейських не було підстав висувати йому вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне. 
Так, відповідно до ст. 266 КУпАП, п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння, а також прийняття рішення про необхідність проходження водієм відповідного медичного огляду або про відсутність такої необхідності, віднесені до дискреційних повноважень поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України. 
При цьому для встановлення таких ознак не передбачена будь-яка спеціальна процедура, достатньою підставою для висунення водієві пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння є виникнення у співробітника поліції переконання у тому, що водій виявляє відповідні ознаки. За змістом п. 2.5 ПДР будь-які особисті міркування водія, зокрема суб`єктивна оцінка ним власного стану та його зовнішніх проявів, думки водія щодо упередженості поліцейських тощо, не спростовують необхідності проходження запропонованого працівником поліції огляду на стан сп`яніння, обов`язковість якого встановлена законодавством, та не є підставою для відмови від нього.
У цій частині суд апеляційної інстанції вважає за необхідне додатково зазначити, що поведінка ОСОБА_1 , який згідно із відеозаписом на протязі тривалого часу поводився агресивно, висловлював на адресу працівників поліції образи із використанням нецензурної лексики та погрози, демонстрував непристойні жести тощо, очевидно не може вважатися такою, що відповідає обстановці, що у свою чергу відповідає ознакам наркотичного сп`яніння, визначеним п. 3, п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.
Доводи сторони захисту щодо самостійного проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння, який ознак сп`яніння в нього не виявив, суд апеляційної інстанції відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, факт якої матеріалами справи підтверджується поза розумним сумнівом. Натомість керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, яке утворює інший самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 у цьому провадженні не інкриміноване.
У цій частині суд апеляційної інстанції вважає за необхідне додатково зазначити, що висновок медичного огляду, копія якого надана стороною захисту (а.с. 35), був складений за результатами огляду, проведеного без присутності поліцейського о 00:30 годин 15 листопада 2025 року, тобто через добу після виявлення працівниками поліції підстав для огляду ОСОБА_1 , що є порушенням вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП та згідно із ч. 5 ст. 266 КУпАП тягне недійсність цього огляду.
Апеляційні доводи щодо розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки в апеляційному розгляді брав участь як особисто ОСОБА_1 , так і два його захисники, при цьому сторона захисту не була позбавлена можливості надати усні та/або письмові пояснення, заявляти клопотання, надавати докази та реалізувати всі інші права, повноваження та можливості, які могли бути використані в суді першої інстанції, у тому самому обсязі. Відтак будь-які обмеження, які сторона захисту могла зазнати, є компенсованими у межах апеляційного провадження, а підстав для скасування у зв`язку із ними правильного по суті судового рішення не вбачається. 
При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КкпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження — поновити.
Апеляційну скаргу захисника Шурина І.В., - залишити без задоволення. 
Постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 року щодо  ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду      А.А. Мазниця