Справа № 675/2073/25 
Провадження №  3/675/22/2026  

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2026 року м. Ізяслав
Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Пашкевич Р. В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Івано – Франківським МУВС МВС України в Івано – Франківській області 08.04.1998 року, працюючого лікарем в КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня Ізяславської міської ради»,
за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 420221 від 15.12.2025 року встановлено,15.12.2025 року об 22 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 420266 від 12.01.2026 року, вбачається, що 17.12.2025 року близько 16 год. 00 хв.  ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , достовірно знаючи про винесений щодо нього терміновий заборонний припис серії АА №378638 від 15.12.2025 року, строком на 10 діб з 23 год. 00 хв. 15.12.2025 року до 23 год. 00 хв. 25.12.2025 року, умисно порушив вимоги вказаного припису з метою запобігання та протидії домашньому насильству, а саме: прибув за місцем проживання потерпілої особи ОСОБА_2 та контактував з останньою всупереч встановленій забороні. У зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1  заперечив свою вину у вчиненні домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_2 та пояснив, що 15.12.2025 року між ними відбувся сімейний конфлікт, під час якого вони один одного ображали нецензурними словами але домашнього насильства він не вчиняв. Щодо подій за 17.12.2025 року вказав, що перебував у місці свого проживання та до нього почала чіплятися його дружина ОСОБА_2 , внаслідок чого між ними виникла суперечка під час якої він зателефонував у поліцію, та повідомив, що дружина в стані алкогольного сп`яніння вчиняє стосовно нього домашнє насильство. 
Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій підтвердила, що між нею та її чоловіком ОСОБА_1 була суперечка, словесний конфлікт, домашнє насилля відсутнє.
Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , з`ясувавши позицію потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши матеріалі справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийшов до наступних висновків.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчинення адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.
Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає виключно за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Об`єктивною стороною вказаного правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Психологічне насильство в сім`ї насильство пов`язані з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Досліджуючи протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №420221 від 15.12.2025 року, судом встановлено, що при викладенні працівниками поліції об`єктивної сторони правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю.
При цьому зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості, а саме: нецензурна лайка, погрози фізичною розправою, образи тощо в межах конфлікту між сторонами, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки, такі дії обов`язково мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання шкоди, у даному випадку, психічному здоров`ю потерпілої.
Натомість, у письмових поясненнях від 26.01.2026 року ОСОБА_2 повідомила, що причиною виклику поліції була суперечка, а саме: словесний конфлікт між нею та чоловіком, домашнє насилля відсутнє.
Разом із тим, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини нічим не підтверджуються, а письмові пояснення ОСОБА_2 не містять даних про суспільно небезпечні наслідки (завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого), що є елементом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.
Пояснень свідків або фото чи відео фіксації правопорушення також надано не було.
Інших доказів на спростування або підтвердження показів ОСОБА_1 до матеріалів адміністративного провадження не долучено.
Зважаючи на наявність конфліктних відносин між подружжям, висновок про винуватість ОСОБА_1 не може ґрунтуватися виключно на показаннях потерпілої ОСОБА_2 за відсутності будь-яких інших об`єктивних доказів.
Вказані факти та обставини викликають сумнів в правомірності складеного протоколу.
З огляду на наведені вище обставини вбачається, що конфлікт, який склався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.
Відповідно до ч. 2 ст. 173-8 КУпАП невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
Однак зміст протоколу ВАД №420266 від 12.01.2026 року, складений за порушення ОСОБА_1 ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, не відповідає диспозиції цієї статті, зокрема, у ньому не зазначено об`єктивної сторони вказаного правопорушення, а саме: в яких конкретних діях ОСОБА_1 полягає порушення заборонного припису, зокрема в якій спосіб відбулось контактування з ОСОБА_2 та в чому полягали винні дії ОСОБА_1 .
Разом з тим, згідно рапорту інспектора чергового ВПД №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Кичатого О. В. від 17.12.2025 року, останній вказував, що 17.12.2025 року отримано та зареєстровано заяву за №8394 від 17.12.2025 року як домашнє насильство. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено, що 17.12.2025 року о 16 год. 13 хв. в АДРЕСА_1 саме дружина в стані алкогольного сп`яніння вчиняє насильство відносно ОСОБА_1 .
При цьому, за фактом даного повідомлення складено протокол ВАД №420266 від 12.01.2026 року за порушення ОСОБА_1 ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Крім того, на переконання суду в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 420221 від 15.12.2025, тому відносно ОСОБА_1 виключається відповідальність за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Таким чином, такі дії працівників поліції судом розцінюються, як притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, за відсутності для цього законних підстав.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).
Також суд констатує, що особа, яка чинить домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи.
Тоді як ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій - це конфлікт.
У постанові Верховного Суду від 28 лютого 2023 року в справі № 725/4683/20 (провадження № 51-6067км21) зазначено, що мета адміністративного покарання і інших адміністративних заходів держави полягає в негайному реагуванні на окремий випадок домашнього насильства, який сам по собі не становить кримінального правопорушення, з метою своєчасно та ефективно запобігти подальшій ескалації насильства та захистити жертву.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що із долучених до матеріалів справи доказів вбачається не насильство в сім`ї, учасниками якого є кривдник і потерпілий, які перебувають між собою у нерівному становищі та в умовах, за яких жертва насильства потребує захисту, а особистісний конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 7, 9, ч. 1 173-2, ч. 2 173-8, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ізяславський районний суд

Суддя Р. В. Пашкевич