Справа № 420/40582/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства оборони України, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період з 22.09.2024 року по 28.10.2024 року, з 25.12.2024 року по 30.12.2024 року, з 21.01.2025 року по 04.02.2025 року у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарних лікуваннях в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а також пропорційно часу перебування у відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновками (постановами) військово-лікарських комісій (лікарсько-експертних) комісій №1997 від 28.10.2024 року, №929 від 30.12.2024 року, №81 від 04.02.2025 року, №1086 від 03.03.2025 року, №2025-0414-1218-4031-0 від 14.04.2025 року, №2025-0513-1141- 4079-7 від 13.05.2025 року, №2025-0610-1253-4787-0 від 10.06.2025 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період з 22.09.2024 року по 28.10.2024 року, з 25.12.2024 року по 30.12.2024 року, з 21.01.2025 року по 04.02.2025 року у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарних лікуваннях в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а також пропорційно часу перебування у відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновками (постановами) військово-лікарських комісій (лікарсько-експертних) комісій №1997 від 28.10.2024 року, №929 від 30.12.2024 року, №81 від 04.02.2025 року, №1086 від 03.03.2025 року, №2025-0414-1218-4031-0 від 14.04.2025 року, №2025-0513-1141-4079-7 від 13.05.2025 року, №2025-0610-1253-4787-0 від 10.06.2025 року, з урахуванням виплачених сум. 
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач в період з 13 серпня 2023 року по 23 червня 2025 року проходив військову службу за мобілізацією у військовій частини НОМЕР_1 . Проте відповідач, безпідставно не здійснив виплату позивачу додаткової грошової винагороди відповідно до пункту 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період з 22.09.2024 року по 28.10.2024 року, з 25.12.2024 року по 30.12.2024 року, з 21.01.2025 року по 04.02.2025 року у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарних лікуваннях в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а також пропорційно часу перебування у відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновками (постановами) військово-лікарських комісій (лікарсько-експертних) комісій №1997 від 28.10.2024 року, №929 від 30.12.2024 року, №81 від 04.02.2025 року, №1086 від 03.03.2025 року, №2025-0414-1218-4031-0 від 14.04.2025 року, №2025-0513-1141-4079-7 від 13.05.2025 року, №2025-0610- 1253-4787-0 від 10.06.2025 року.
12.12.2025 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що Позивачем було порушено вимоги статті 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Адже, відповідно до зазначеної статті, у разі зазначення у висновку військово-лікарської комісії права на відпустку для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), Позивач мав прибути до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання документів з військової частини щодо надання відпустки, або безпосередньо прибути до військової частини НОМЕР_1 для оформлення такої відпустки. Звертаємо увагу суду на те, що рішення, надані у заключеннях військово-лікарської комісії, є обов`язковими для командирів військових частин, але в свою чергу не можуть бути реалізовані, якщо зазначені рішення не доводяться до командирів частин безпосередньо медичними закладами, або військовослужбовцями у яких виникло право на отримання відпустки для лікування. Через зазначене, відпустка для лікування Позивачу не надавалась. Від територіального центру комплектування та соціальної підтримки документи про надання Позивачу відпустки для лікування на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходили. Особисто від Позивача документів та рапортів із проханням про надання відпустки для лікування на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходили. Докази про перебування Позивача у відпустці для лікування до позовної заяви не надані. Докази про законність відсутності Позивача на військовій службі в періоди які зазначає позивач – відсутні, що в свою чергу містить ознаки ухилення від військової служби. З урахуванням вищевикладеного вважаємо, що позовні вимоги задоволенню не підлягають задоволенню, так як являються необґрунтованими та таким, що суперечить спеціальним нормативно-правовим актам.
16.12.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій представник підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Заяви чи клопотання від сторін не надходило.
Процесуальні дії, вчинені судом.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Обставини справи.
ОСОБА_1 в період з 13 серпня 2023 року по 23 червня 2025 року проходив військову службу за мобілізацією у військовій частини НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.08.2023 року №220 ОСОБА_1 зарахований до списку військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.06.2025 року №180 ОСОБА_1 виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із переведенням до військової частини НОМЕР_4 .
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, молодший сержант ОСОБА_1 , старший стрілець-оператор відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , в період з 29.09.2023 по 14.12.2023, 29.02.2024 по 19.04.2024, 08.05.2024 по 21.07.2025, 26.07.2025 по 17.08.2025, 18.08.2024 по 18.09.2024 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецька область, Бахмутський район, Борецька міська ТГр. Херсонська область, Херсонський район, Олешківська міська ТГр, Бериславський район, Бериславська міська ТГр, Тягинська сільська ТГр.
Довідка видана на підставі журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв. №9/15 від 29.04.2023 року.
18.09.2024 року під час виконання бойового завдання позивач отримав поранення, що підтверджується первиною медичною карткою №26174 (форма 100) від 18.09.2024 року.
Відповідно до довідки про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) №191/5146 від 05.09.2025 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , позивач під час виконання службових обов`язків та бойового завдання з відсічі збройної агресії з боку російської федерації проти України знаходився на бойовій позиції. Внаслідок ворожого обстрілу отримав ВТ, дрібні ВОДП та ВОСП обличчя, ВОСП правої половини ГК ускладнене гемопневмотораксом, ВОСП н/3 лівого передпліччя з вогнепальним уламковим переломом ліктьової кістки та обширним дефектом м`яких тканин. Травматичний шок І ступеня. Після надання медичної допомоги був евакуйований до військової частини НОМЕР_5 . Травма була отримана при виконанні завдань з захисту Батьківщини.
У період з 19.09.2024 року по 21.09.2024 року, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Новомосковська центральна міська лікарня» Дніпропетровської облдержадміністрації, що підтверджується виписним епікризом із медичної картки стаціонарного хворого № 4983 від 21.09.2024 року.
У період з 22.09.2024 року по 28.10.2024 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № №ІХ-240922/22189 від 28.10.2024 року.
У період з 25.12.2024 року по 30.12.2024 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «МКЛ №10» Одеської міської ради, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 19952 від 30.12.2024 року.
У період з 21.01.2025 року по 04.02.2025 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «МКЛ №10» Одеської міської ради, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1092 від 04.02.2025 року.
Відповідно до довідки ВЛК №1997 КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради від 28.10.2024 року, на підставі статті 81 графи ІІ розкладу хвороб, ОСОБА_1 , потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів.
Згідно з довідками ВЛК КНП «МКЛ №10» Одеської міської ради №929 від 30.12.2024 року, № 81 від 04.02.2025 року, на підставі статті 81 графи ІІ розкладу хвороб, ОСОБА_1 , потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Відповідно до довідки гарнізонної ВЛК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №1086/6 від 03.03.2025 року на підставі статті 81 графи ІІ розкладу хвороб, ОСОБА_1 , потребує відпустки для лікування після поранення (травми) на 45 календарних днів. Потребує тривалого лікування протягом 45 календарних днів.
Згідно з довідками ВЛК Гарнізонної ВЛК №1 «Військово-медичний клінічний центр Південного регіону» № 2025-0414-1218-4031-0 від 14.04.2025 року, № 2025-0513-1141-4079-7 від 13.05.2025 року, № 2025-0610-1253-4787-0 від 10.06.2025 року: Поранення. ТАК, пов`язан(-а/е/і) з проходженням військової служби. За ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 року №370): Травма відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи ІІ розкладу хвороб, ОСОБА_1 , потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів. Потребує тривалого лікування протягом 30 календарних днів.
Джерела права й акти їх застосування.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин 1 - 2 статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина 4 статті 9 цього Закону).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку №260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за змістом пункту 2 розділу І якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги).
У пункті 8 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває станом на час розгляду справи.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168.
У пункті 1-1 Постанови №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Також абзац 3 пункту 1-2 Постанови №168 передбачає, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5).
У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).
Згідно з пунктами 2, 5 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110, форма № 027/о заповнюється лікарями закладів охорони здоров`я, які надають амбулаторно-поліклінічну допомогу, при направленні хворого на консультацію в інші заклади охорони здоров`я, на стаціонарне лікування та лікарями стаціонарів при виписці або у випадку смерті хворого.
Закладами охорони здоров`я та фізичними особами - підприємцями, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, якими внесено медичні записи до Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, форма № 027/о не ведеться. На вимогу пацієнта йому надається витяг з цього реєстру.
У пункті 5 вказуються:
в амбулаторно-поліклінічному закладі - дата (число, місяць, рік) початку захворювання та направлення у стаціонар (на консультацію);
у стаціонарі - дата надходження та виписки (смерті) зі стаціонару.
Відповідно до пункту 2 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 003/о «Медична карта стаціонарного хворого № _», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110, форма № 003/о є основним медичним документом, що заповнюється на кожного хворого, який влаштовується на стаціонарне медичне лікування, та ведеться в усіх закладах охорони здоров`я, які надають стаціонарну допомогу, та санаторіях.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 260, частини другої статті 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України “Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України”, Кабінет Міністрів України постановою № 901 від 23 серпня 2023 року затвердив Порядок здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, військовими частинами і територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (далі – Порядок № 901).
Відповідно до п.1 Порядку№ 901, цей Порядок визначає механізм здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук (далі - заклади охорони здоров`я), в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, та органами військового управління, з`єднаннями, військовими частинами, вищими військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами закладів вищої освіти, установами та організаціями Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - військові частини), а також районними (об`єднаними районними), міськими (районними у місті, об`єднаними міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки або їх структурними підрозділами (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Абзацом 1 п.2 Порядку № 901 передбачено, що для обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між військовими частинами, закладами охорони здоров`я і територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки використовуються системи електронного документообігу Міноборони, Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - системи електронного документообігу).
Так, згідно з п.4 Порядку № 901, Заклади охорони здоров`я, військові частини, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють надсилання таких документів (обмін такими документами) в електронній формі: іменного списку військовослужбовців, які поступили на стаціонарне лікування (обстеження) до закладу охорони здоров`я та вибули з нього, із зазначенням найменування закладу охорони здоров`я, військового звання, прізвища, власного імені, по батькові (у разі наявності), дати народження, реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) або особистого номера військовослужбовця, умовного найменування військової частини, в якій військовослужбовець проходить військову службу, дати госпіталізації, дати виписки, потреби в наданні довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва); постанови військово-лікарської комісії, оформленої у вигляді свідоцтва про хворобу чи довідки військово-лікарської комісії; довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва); виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою, затвердженою МОЗ; рапорта військовослужбовця про надання йому відпустки для лікування у зв`язку з хворобою, відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), про звільнення від виконання службових обов`язків на підставі рішення військово-лікарської комісії або про звільнення з військової служби за станом здоров`я.
У відповідності до п.5 Порядку № 901, медичні та інші документи військовослужбовця через систему електронного документообігу надсилаються: військовою частиною, в якій військовослужбовець проходить військову службу, до закладу охорони здоров`я, де він перебуває на лікуванні, - довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва); військовою частиною, в якій військовослужбовець проходить військову службу, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеного у рапорті військовослужбовця, - довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), витяг з наказу по особовому складу командира (керівника) військової частини, витяг з наказу по стройовій частині командира (керівника) військової частини, відпускний квиток; штатною військово-лікарською комісією до закладу охорони здоров`я, де військовослужбовець перебуває (перебував) на лікуванні, - постанова військово-лікарської комісії, оформленої у вигляді свідоцтва про хворобу чи довідки військово-лікарської комісії; закладом охорони здоров`я до військової частини, де військовослужбовець проходить військову службу, та до найближчого військово-медичного закладу охорони здоров`я протягом одного дня з моменту, коли військовослужбовець поступив на стаціонарне лікування до закладу охорони здоров`я або вибув з нього, - іменний список військовослужбовців, які поступили на стаціонарне лікування (обстеження) до закладу охорони здоров`я та вибули з нього, інші документи у разі потреби; закладом охорони здоров`я до військової частини, де військовослужбовець проходить військову службу, і територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які зазначені в рапорті військовослужбовця, не пізніше дня завершення його лікування та виписки із закладу охорони здоров`я - постанова військово-лікарської комісії, оформлена у вигляді свідоцтва про хворобу чи довідки військово-лікарської комісії, виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, рапорт військовослужбовця про надання йому відпустки для лікування у зв`язку з хворобою, відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), про звільнення від виконання службових обов`язків на підставі рішення військово-лікарської комісії або про звільнення з військової служби за станом здоров`я з метою взяття на військовий облік (виключення з військового обліку), інші документи у разі потреби.
Пунктом 11 Порядку № 901 передбачено, що заклади охорони здоров`я, військові частини, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідають за надання у повному обсязі документів, достовірність, актуальність та повноту інформації, що міститься у поданих документах.
Висновки суду.
Відповідно до висновків Верховного Суду у справі №640/13029/22, додаткова винагорода, яка передбачена Постановою №168, встановлена на період дії воєнного стану, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовцям, виплата якої, з одного боку, має регулярний щомісячний характер, а, з іншого, - обмежена строком дії воєнного стану в Україні. Правова природа такої виплати невід`ємно пов`язана із особливим характером служби, із здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають із статусу військовослужбовця та передбачені законом і мають компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни.
Таким чином, додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Тобто, норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
У справі, що розглядається, спірним питанням є наявність/відсутність у позивача права відповідно до Постанови № 168 на нарахування й виплату додаткової винагороди до 100 000 грн за періоди з 19.09.2024 року по 21.09.2024 року, з 22.09.2024 року по 28.10.2024 року, з 25.12.2024 року по 30.12.2024 року та з 21.01.2025 року по 04.02.2025 року за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, та за час перебування у відпустці для лікування після поранення, отриманого 18.09.2024 року.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач під час виконання службових обов`язків та бойового завдання з відсічі збройної агресії з боку російської федерації проти України отримав поранення пов`язане із захистом Батьківщини. У періоди з 19.09.2024 року по 21.09.2024 року, з 22.09.2024 року по 28.10.2024 року, з 25.12.2024 року по 30.12.2024 року та з 21.01.2025 року по 04.02.2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні. 
На підставі довідок військово-лікарських комісій (лікарсько-експертних) комісій №1997 від 28.10.2024 року, №929 від 30.12.2024 року, №81 від 04.02.2025 року, №1086 від 03.03.2025 року, №2025-0414-1218-4031-0 від 14.04.2025 року, №2025-0513-1141-4079-7 від 13.05.2025 року, №2025-0610-1253-4787-0 від 10.06.2025 року позивач перебував у відпустках для лікування після поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, на підставі статті 81 графи ІІ розкладу хвороб, отримана травма за ступенем тяжкості є травмою тяжкого ступеню.
Водночас суд наголошує, що оскільки додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, то застосування норм Постанови №168, яка регулює питання виплати додаткової винагороди, повинно відбуватися з урахуванням положень Закону №2011-ХІІ та прийнятого на його підставі Порядку №260.
Пункт 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ передбачає, що у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Аналогічно абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку №260).
Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) (далі - ВЛК) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.
Разом з тим, суд зауважує, що згідно з пунктом 1.1. глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
З огляду на зазначені норми Положення, висновок ВЛК є змістом (суттю) постанови ВЛК, яка може бути оформлена в формі свідоцтва, довідки або протоколу. Іншими словами, довідка ВЛК є формальним вираженням постанови ВЛК, яка по суті містить в собі висновок, сформований ВЛК за наслідком медичного огляду.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 16 травня 2024 року у справі № 520/16191/23.
Так, суд зауважує, що в матеріалах справи наявні висновки (довідки) ВЛК КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради № 1997 від 28.10.2024 року, ВЛК КНП «МКЛ №10» Одеської міської ради №929 від 30.12.2024 року, № 81 від 04.02.2025 року, гарнізонної ВЛК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №1086/6 від 03.03.2025 року, ВЛК Гарнізонної ВЛК №1 «Військово-медичний клінічний центр Південного регіону» № 2025-0414-1218-4031-0 від 14.04.2025 року, № 2025-0513-1141-4079-7 від 13.05.2025 року, № 2025-0610-1253-4787-0 від 10.06.2025 року про потребу в лікуванні в розумінні абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку №260.
Щодо твердження відповідача про те, що позивач мав прибути до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання документів з військової частини щодо надання відпустки, або безпосередньо прибути до військової частини НОМЕР_1 для оформлення такої відпустки, суд зазначає наступне.
Так, повноваження командира військової частини щодо прийняття рішення (у формі наказу) про продовження виплати грошового забезпечення не є дискреційними з огляду на таке.
Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 13.02.2018 у справі №361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі №569/15527/16-а, від 17.10.2019 у справі №826/521/16, від 30.03.2021 у справі №400/1825/20 та від 27.09.2021 у справі №380/8727/20, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, у межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Водночас повноваження не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Застосовуючи вказаний підхід до обставин даної справи, суд зауважує, що повноваження командира військової частини щодо видання наказу про продовження виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні та перебування у відпустці за станом здоров`я не передбачають можливості діяти за власним розсудом, оскільки питання наявності/відсутності медичних показань для перебування військовослужбовця у відповідній відпустці належить до компетенції, зокрема, ВЛК.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 6.5 глави 6 розділу ІІ Положення для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником відділення або профільним головним (провідним) фахівцем військового лікувального закладу, у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.
Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження) (пункт 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення).
Загальний час безперервного перебування військовослужбовців на лікуванні в закладах охорони здоров`я (установах), включаючи відпустку для лікування у зв`язку з хворобою та відпустку для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), не повинен перевищувати 4 місяці, а для хворих на туберкульоз - 10 місяців. Після закінчення визначеного строку перебування на безперервному лікуванні та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовці підлягають медичному огляду для визначення ступеня придатності до військової служби. У разі визнання їх ВЛК непридатними до військової служби вони можуть бути подані до звільнення з військової служби до виписки із закладу охорони здоров`я (установи) (пункт 6.14 глави 6 розділу II Положення).
Відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК (пункт 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення).
Також пункт 6.35 глави 6 розділу ІІ Положення передбачає, серед іншого, що у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів.
Отже, визначення потреби військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я та встановлення необхідного терміну для відновлення функції і працездатності такого військовослужбовця відбувається на підставі висновку ВЛК за наслідком медичного огляду ВЛК, що оформлюється довідкою ВЛК, на підставі якої командир військової частини (закладу) надає таку відпустку.
Таким чином, у разі наявності висновку ВЛК про потребу продовження відпустки за станом здоров`я нормами Порядку №260 встановлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки командира військової частини: видати наказ про продовження виплати грошового забезпечення.
Дана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду викладених у постанові від 16.05.2024 у справі №520/16191/23.
Стосовно твердження відповідача про те, що позивачем не надано підтверджуючих документів про перебування на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування на підставі довідок ВЛК, суд зазначає наступне.
Для обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між військовими частинами, закладами охорони здоров`я і територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки використовуються системи електронного документообігу Міноборони, Збройних Сил. Так, відповідно до Порядку № 901 заклади охорони здоров`я здійснюють обмін медичними документами військовослужбовця через систему електронного документообігу 
Таким чином, оскільки закон покладає обов`язок щодо електронної передачі даних (через систему СЕДО) на медичний заклад відповідно до Постанови КМУ № 901, вимоги щодо необхідності надання таких документів саме позивачем є протиправними.
Судом встановлено, що за час стаціонарного лікування позивача та перебування у відпустці після такого лікування, виплата позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 військовою частиною НОМЕР_1 не здійснювалася.
З огляду на вказане суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
При цьому, суд зазначає, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.
Таким чином, позивачу військова частина НОМЕР_1 мала виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та у відпустці для лікування після тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Беручи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Розподіл судових витрат.
Згідно з вимогами ст.139 КАС України судові витрати не стягуються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства оборони України (пр-т Повітряних сил України, 6, м. Київ-168, 03168, код ЄДРПОУ 00034022) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 19.09.2024 року по 21.09.2024 року, з 22.09.2024 року по 28.10.2024 року, з 25.12.2024 року по 30.12.2024 року та з 21.01.2025 року по 04.02.2025 року у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарних лікуваннях в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а також пропорційно часу перебування у відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновками (постановами) ВЛК КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради № 1997 від 28.10.2024 року, ВЛК КНП «МКЛ №10» Одеської міської ради №929 від 30.12.2024 року, № 81 від 04.02.2025 року, гарнізонної ВЛК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №1086/6 від 03.03.2025 року, ВЛК Гарнізонної ВЛК №1 «Військово-медичний клінічний центр Південного регіону» № 2025-0414-1218-4031-0 від 14.04.2025 року, № 2025-0513-1141-4079-7 від 13.05.2025 року, № 2025-0610-1253-4787-0 від 10.06.2025 року.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду у розмірі 100000 гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 19.09.2024 року по 21.09.2024 року, з 22.09.2024 року по 28.10.2024 року, з 25.12.2024 року по 30.12.2024 року та з 21.01.2025 року по 04.02.2025 року перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та за період перебування у відпустках для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновками (постановою) ВЛК КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради № 1997 від 28.10.2024 року, ВЛК КНП «МКЛ №10» Одеської міської ради №929 від 30.12.2024 року, № 81 від 04.02.2025 року, гарнізонної ВЛК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №1086/6 від 03.03.2025 року, ВЛК Гарнізонної ВЛК №1 «Військово-медичний клінічний центр Південного регіону» № 2025-0414-1218-4031-0 від 14.04.2025 року, № 2025-0513-1141-4079-7 від 13.05.2025 року, № 2025-0610-1253-4787-0 від 10.06.2025 року. 

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко