Справа № 420/5254/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 19.02.2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації, в якому позивач просить суд:
- визнати незаконним та скасувати рішення Обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та з питань видачі посвідчень окремим категоріям громадян Одеської ОДА, оформлене протоколом засідання Комісії № 4/К24 від 23.05.2024;
- зобов`язати Обласну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та з питань видачі посвідчень окремим категоріям громадян Одеської ОДА, видати гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , Посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2.
Ухвалою суду від 24.02.2025 року позовну заяву залишено без руху.
11.03.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 18 березня 2025 року судом прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 . Відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. 
В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві з посиланням на приписи Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII, Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 551 від 11.07.2018, зазначено, що 27.03.2024 ОСОБА_1 , звернувся до Виконавчого комітету Одеської міської ради із заявою про видачу йому посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яка була передана на розгляд до Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації. Рішенням Обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та з питань видачі посвідчень окремим категоріям громадян Одеської ОДА, оформленого протоколом засідання Комісії №4/К24 від 23.05.2024 гр. ОСОБА_1 було відмовлено у встановленні статусу Учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі посвідчення. Підставою для відмови у встановленні статусу Учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі посвідчення ОСОБА_1 фактично стало посилання на рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 20.01.2000 оформлене протоколом № 357, яким видачу посвідчення учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС гр. ОСОБА_1 було визнано безпідставною. Про вказані обставини ОСОБА_1 не було відомо. Відповідач самоусунувся від вирішення покладеного на нього обов`язку, та послався на документи більш ніж двадцятирічної давнини, тоді як відповідно до п. 11 "Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 551 від 11.07.2018, саме на нього покладено такий обов`язок. У оскаржуваному рішенні зазначено, що документів, які б підтверджували факт виконання ОСОБА_1 робіт в зоні відчуження не надано. Однак ОСОБА_1 , на підставі наказу по Одеській автоколоні № 2211 Одеського обласного управління вантажного автотранспорту № 48 від 29.07.1986 з 30.07.1986 разом з іншими водіями був відряджений для участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно Довідки Київського транспортно-експедиційного підприємства № 13296 за № 8 від 27.01.1993 у період з 30.07.1986 по 10.08.1986 ОСОБА_1 перебував у відрядженні у м. Поліське та на автомобілі ГАЗ-53 №12-60 ОДЯ займався вивезенням домашній речей громадян, що проживали у м. Прип`ять. Згідно Довідки Одеського орендного транспортного підприємства № 16184 за № 47 від 03.03.1993 за період з 30.07.1986 по 10.08.1986 ОСОБА_1 у зв`язку з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у, а саме у населеному пункті Прип`ять, отримував заробітну плату у трикратному розмірі на підставі відомості № 384 від 11.09.1986. Крім того, ОСОБА_2 було видано посвідчення Серії НОМЕР_2 від 09.05.1987, згідно якого він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2). Відповідач, разом з оскаржуваним рішенням надав Довідку від 05.07.1999, згідно якої ОСОБА_1 у період з 30.07.1986 по 10.08.1986 отримував заробітну плату з врахуванням коефіцієнту 3, тобто підвищену зарплату та Наказ на відрядження. Жодних підстав для позбавлення ОСОБА_1 статусу учасника ЛНА на Чорнобильській АЕС у 2000 році не існувало. Вважачи спірне рішення відповідача незаконним, протиправним та таким, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 , як учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, представник позивача звернувся до суду з позовною заявою.
03 квітня 2025 року від Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації до суду надійшов відзив (Вхід. №ЕС/31110/25), де з посиланням на приписи Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» постанову Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» зазначено, що посвідчення “Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році” (категорія 2) серії А без відмітки про перереєстрацію, передбачену абзацом першим пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.1997 № 135 “Про перевірку правильності видачі посвідчень “Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС”, видані до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 “Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян”, вважаються недійсними. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.1997 № 135 “Про перевірку правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» у 1997-1998 роках здійснювалась перевірка справ учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та перереєстрація відповідних посвідчень. При проходженні перереєстрації, у зв`язку з тим, що представлені документи не надавали змогу визначити факт роботи в зоні відчуження, за рішенням тимчасової комісії при Одеській обласній державній адміністрації по перевірці правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», справу ОСОБА_1 було направлено на розгляд Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи. Згідно із відповіддю, наданою Мінчорнобилем України від 23.11.1994 № 1015/7 транспорт, який був відряджений із других організацій в розпорядження Київського транспортноекспедиційного підприємства № 132 для робіт по вивозу особистих речей жителів м. Прип`ять в зв`язку з аварією на ЧАЕС в 1986 році працював по вивозу вантажів від села Діброва до місця призначення евакуйованих, за межами зони відчуження. Прийнявши до відома рішення спірної Комісії від 20.01.2000 протокол № 357, тимчасовою комісією при Одеській обласній державній адміністрації по перевірці правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» ОСОБА_1 відмовлено у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Інших документів, підтверджуючих факт виконання робіт з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження, крім наявних у справі, заявником не надано.
Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позовну заяву, дослідивши обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги і заперечення та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в місті Одеса, Тираспільське шосе, 29.
29 березня 2024 року позивач поштовим звязком на адресу виконавчого комітету Одеської міської ради направив заяву від 27.03.2024 року про видачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2). До заяви подано наступні копії документів:
- Паспорту та РНОКПП ОСОБА_2 ; 
- довідки Одеського орендного транспортного підприємства № 16184 за № 47 від 03.03.1993; 
- наказу по Одеській автоколоні № 2211 Одеського обласного управління вантажного автотранспорту № 48 від 29.07.1986; 
- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) Серії НОМЕР_2 від 09.05.1987; 
- довідки Одеського транспортно-експедиційного підприємства № 15154 за № 302 від 29.11.1990; 
- довідки Київського транспортно-експедиційного підприємства № 13296 за № 8 від 27.01.1993 (а.с. 28-29).
З досліджених документів, що були додані до заяви позивача від 27.03.2024 року, та були предметом перевірки відповідача, судом встановлено наступне.
Згідно Наказу по Одеській автоколоні № 2211 Одеського обласного управління вантажного автотранспорту № 48 від 29.07.1986 «Про відрядження водіїв та а/м до Київської області», наказано відрядити з 30.07.1986 р. 5 водіїв а/м ГАЗ 53 до Київської області строком на 1 місяць (а.с. 7).
В довідці Одеського орендного транспортного підприємства № 15154, № 47 від 03.03.1993, зазначено, що вона видана ОСОБА_1 , в тому, що він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в населеному пункті Припятьв період з 30 липня 1986 р. по 10.08.1986 р.і йому виплачена заробітна плата в 3-кратному розмірі на підставі відомості 384 11.09.1986р. наказ №48 від 1986 року відрядження (а.с. 9)
З бланку посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 198 році (Категорія 2) серії НОМЕР_2 , вбачається, що посвідчення видане « ОСОБА_1 , 9.5.1987р.,» посвідчення безстрокове і діє на всій території Української РСР. 
В довідці №302 від 29.11.1990 виданій Одеським транспортним підприємством 15154 зазначено, що довідка видана ОСОБА_1 в тому, що він дійсно працював в АТП-15154 ТПО Одесавтотранса водієм автомобіля, і з 30.07.86 року по 10.08.1986 р. приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Йому видано посвідчення серії НОМЕР_3 21.11.1990 року (а.с. 11).
В довідці Київського транспортно-експедиційного підприємства № 13296 за № 8 від 27.01.1993 зазначено, що  ОСОБА_1 працював на автомобілі ГАЗ-53 №12-60 ОДЯ та в період з 30.07.1986 по 10.08.1986 р. знаходячись у відрядженні у м. Поліське, займався вивезенням домашній речей громадян проживаючих в місті Припяті (а.с.12).
Заява позивача направлена виконавчим комітетом Одеської міської ради за належністю до Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації для розгляду.
23 травня 2024 року обласна комісія з визначення статусу особ, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та з питань видачі посвідчень окремим категоріям громадян на засіданні Комісії, вирішено: «Відповідно до п.11 «Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідое Чорнобильської катастрофи» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551: 4. Відмовити у встановленні статусу та видачі посвідчення ОСОБА_1 », що підтверджено протоколом Комісії №4К24 від 23.05.2024 (а.с. 32-33).
Підставою для відмови в протоколі Комісії № 4К24 від 23.05.2024 зазначено, що: «Перевірка справ учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та перереєстрація відповідних посвідчень у 1997-1998 роках здійснювалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.1997 № 135 «Про перевірку правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».
При проходженні перереєстрації, у зв`язку з тим, що представлені документи не надавали змогу визначити факт роботи в зоні відчуження за рішенням тимчасової комісії при Одеській обласній державній адміністрації по перевірці правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» справу ОСОБА_1 було направлено на розгляд Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи (далі Комісія).
Згідно із відповіддю наданою Мінчорнобилем України від 23.11.1994 № 1015/7 транспорт, який був відряджений із других організацій в розпорядження Київського транспортно-експедиційного підприємства № 132 для робіт по вивозу особистих речей жителів м. Прип`ять в зв`язку з аварією на ЧАЕС в 1986 році працював по вивозу грузів від села Діброва до місця назначення евакуйованих, за межами зони відчуження (а.с.40). 
Прийнявши до відома рішення Комісії від 20.01.2000 (протокол № 357), тимчасовою комісією при Одеській обласній державній адміністрації по перевірці правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварі на Чорнобильській АЕС» ОСОБА_1 відмовлено у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Інших документів, підтверджуючих факт виконання робіт з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження, крім наявних у справі заявником не надано». 
Вважаючи незаконним рішення Обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та з питань видачі посвідчень окремим категоріям громадян Одеської ОДА, оформлене протоколом засідання Комісії № 4/К24 від 23.05.2024, представник позивача звернувся до суду.
Отже предметом спору у межах цієї справи є рішення Обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та з питань видачі посвідчень окремим категоріям громадян, оформлене витягом з протоколу від 23 травня 2024 року № 4/К24.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).
В ст. 1 Закону № 796-XII визначено, що Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Відповідно до ст. 9 Закону № 796-XII, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;….
Згідно зі ст. 10 Закону № 796-XII, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
В ст. 14 Закону № 796-XII зазначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зокрема і: 2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) (п.2)
Приписами ст. 15 Закону № 796-XII визначено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами (ч.1). Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування (ч.4).
З зазначених положень Закону № 796-XII вбачається, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, який підтверджено відповідними документами.
Згідно зі ст. 65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (п.1). Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом (п.3). Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (п.4).
В позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 , є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що підтвердженго зокрема і посвідченням серії НОМЕР_2 від 09.05.1987. 
Дослідивши «Посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 198 ___р. (Категорія 2) Серії НОМЕР_2 » виписане на прізвище – « ОСОБА_3 », дата видачі «« 9» V 1987 р.», суд зазначає, що зазначене посвідчення не є допустимим та достовірним доказом у справі з наступних підстав.
Посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС до 1991 року видавалися «радянського зразка», зокрема і в травні 1987 року (яким датовано посвідчення № НОМЕР_4 )
01 квітня 1991 року постановою Верховної Ради Української PCP від 28.02.1991 №797-ХІІ, 01.04.1991 був введений в дію Закон «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Статтею 14 вказаного Закону визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій.
Постановою Кабінетом Міністрів Української РСР від 18.06.1991 № 44 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501).
Пунктом 10 вказаного Порядку передбачалось, що видача посвідчень учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС провадиться на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) воєнний білет з відміткою про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження; в) трудова книжка з записом, що засвідчує роботу в зоні відчуження; г) табель обліку робочого часу в зоні відчуження; д) довідка про право на підвищену оплату праці за роботу в населених пунктах, розташованих в зоні відчуження; є) довідка, що дає право на пільгову пенсію за роботу у відповідних зонах небезпеки у 1986 - 1988 роках; ж) посвідчення, видане згідно з постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 02.07.1990 № 148. 
В посвідченні серії НОМЕР_2 відсутні запис про установу яка видала посвідчення та підпис керівника установи, також печатка нечитабельного змісту. Окрім того бланк «Посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 198___ рр.» затверджений постановою Кабінету Міністрів УРСР від 18 червня 1991 р. N 44 та не міг бути виданий позивачу 09 травня 1987 року, тобто раніше ніж був затверджений та надрукований  бланк посвідчення (а.с. 10).
В довідці виданій начальником відділу кадрів Одеського АТП 15154 № 302 від 29.11.1990 року наявне посилання на посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чонобильській АЕС видане ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 21.11.1990 року. Щодо посвідчення серії НОМЕР_3 від 21.11.1990 року, суд зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 затверджений Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно п.4 якого доручено Міністерству у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Раді Міністрів Республіки Крим, обласним, Київській і Севастопольській міським державним адміністраціям забезпечити у тримісячний строк видачу посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Приписами п. 5 цього Порядку №501 встановлено, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видані відповідно до постанови Ради Міністрів УPCP і Укрпрофради від 2 липня 1990 р. №148 «Про заходи щодо поліпшення медичного обслуговування і соціального забезпечення осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», дійсні до 31 грудня 1992 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.92 №739 «Про продовження строку видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дію посвідчень учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виданих відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 02.07.90 №148, продовжено до 28 лютого 1993 року замість 31 грудня 1992 року, як це передбачено п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.92 №501. Також цією постановою продовжено строк видачі посвідчень, передбачених пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.92 №501, громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до 31 грудня 1993 року.
Отже з зазначених приписів вбачається, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що було видане відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 02.07.90 №148, після 28 лютого 1993 року вважається недійсним.
Кабінетом Міністрів України, 4 лютого 1997 р. прийнято постанову № 135 «Про перевірку правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», в якій визнано за необхідне провести перевірку правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» згідно з Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. N 51.  Для проведення перевірки утворені тимчасові комісії до складу яких входять фахівці управлінь у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, архівних органів, військових комісаріатів, громадських організацій чорнобильців. Тимчасові комісії розглядають первинні документи, на підставі 
яких видано посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», заслуховують пояснення громадян, представників державних органів, громадських організацій, перевіряють інші докази.
З досліджених матеріалів справи, судом також встановлено, що 19.08.1999 року позивачем подавалися заява та документи до Управління у справах надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Одеської обласної державної адміністрації для направлення Комісії Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи для підтвердження  видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» (а.с. 35-39).
Комісією із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи на засіданні 20.01.2000 року прийняте рішення №357, де зазначено, що: «на підставі представлених документів визнати видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 (Одеська область) – безпідставною. Робота виконувалась за межами зони відчуження. Видане посвідчення підлягає вилученню з повідомленням органів місцевої влади, соціального забезпечення та керівництва організації чи підприємства за місцем роботи» (а.с.34). 
З листа Міністерства України у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС №1015/7 від 23.11.1994 р. вбачається, що на запит Одеської обласної державної адміністрації Мінчорнобиль України повідомив, що транспорт, який був відряджений із других організацій в розпорядження Київськоготранспортно-експедиційного підприємства №132 для робіт по вивозу особистих речей жителів м. Припять у зв`язку з аварією на ЧАЕС в 1986 р., працював по вивозу грузів від села Діброва до місця призначення евакуйованих, за межами зони відчуження (а.с. 40). 
Доказів оскарження рішення Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС №357 від 20.01.2000 року про визнання безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії наЧАЕС ОСОБА_1 та про вилучення вказаного посвідчення до суду не надано. 
З 25.07.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян" від 11.07.2018 №551, якою затверджено «Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» (далі - Порядок № 551).
Відповідно до п. 2 Порядку № 551, посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Приписами п. 4 Порядку № 551 передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. - не менше п`яти, а в 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році (категорія 2) серії А синього кольору.
Посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році (категорія 2) серії А без відмітки про перереєстрацію, передбачену абзацом першим пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 р. № 135 Про перевірку правильності видачі посвідчень Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видані до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551 Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, вважаються недійсними.
Відповідно до пункту 11 Порядку № 551, посвідчення видаються уповноваженими органами за зареєстрованим або фактичним місцем проживання особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії). Посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:
- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження;
- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження.
З дослідженого судом наказу по Одеській автоколоні № 2211 Одеського обласного управління вантажного автотранспорту № 48 від 29.07.1986 «Про відрядження водіїв та а/м до Київської області», вбачається, що наказано відрядити з 30.07.1986 р. 5 водіїв а/м ГАЗ 53 до Київської області строком на 1 місяць (згідно додатку) (п.1) … Гл.бухгалтеру тов. ОСОБА_4 провести виплату витрат на відрядження. Оплату праці на період відрядження здійснювати згідно тимчасового положення (п.6) (а.с. 7). Додаток до наказу № 48 від 29.07.1986 до суду не надано.
Отже зі змісту наказу № 48 від 29.07.1986 вбачається, що позивач відряджався до Київської області.
На зворотній стороні наказу № 48 зазначено прізвища водіїв: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та запис про те що водії були направленні в Поліський район Київської області для вивозу домашніх речей з м. Припять. Проте вказаний запис неможливо ідентифікувати коли та ким зроблений, оскільки відсутній запис про особу яка здійснила такий запис та дата такого запису.
Позивачем в додатку до заяви від 27.03.2024 року, що була предметом розгляду відповідача та до суду надано довідку ОАТП 15154 від 03 березня 1992 року №47, де зазначено, що вказана довідка видана ОСОБА_1 , в тому, що він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в населеному пункті Припять в період з 30 липня 1986 р. по 10 серпня 1986р. і йому виплачена заробітна плата в 3-кратному розмірі на підставі дідомості 384 11.09.1986р. наказ № 48 від 1986 року відрядження (а.с. 9).
Також в матеріалах справи наявна довідка ОАТП 15154 від 05.07.1999 року, що видана ОСОБА_1 , про те, що за роботу в населених пунктах зони відчуження (назва населеного пункту в довідці відсутня), в період 30.07.1986 р. по 10.08.1986р. по місцю роботи ОАТП 15154 (відомості не зазначено в довідці), виплачено заробітну плату в сумі 155,23 крб. з урахуванням коефіцієнту 3 відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР та Укрпрофради від 10.06.1986 р. №207-7 (а.с. 39).
Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював позивач.
Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №376/2559/17 (№К/9901/19916/18) висловив позицію стосовно того, що суди повинні дослідити, чи підтверджені зазначені в довідці дані первинними розрахунковими документами (відомостями).
З розрахункових відомостей «Автоколони 2211» за період з червня 1986 року по грудень 1986 року вбачається, що ОСОБА_1 за роботу: в липні 1986 року відпрацьовано 21 день, нараховано 140,74; у серпні 1986 року відпрацьовано 27 днів, нараховано 211,76; у вересні 1986 року відпрацьовано 26 днів, нараховано 191,11; у жовтні 1986 року відпрацьовано 22 дні нараховано 211,06; у листопаді 1986 року нараховано 289,00 (а.с. 16 – 18).
З розрахункових відомостей за період з липня 1986 р. по грудень 1986р. не вбачається нарахування та виплату позивачу заробітна плата в 3-кратному розмірі чи виплату заробітної плати в сумі 155,23 крб.
Отже відомості, що зазначені у довідці ОАТП 15154 від 03 березня 1992 року №47 та в довідці ОАТП 15154 від 05.07.1999 року про виплату позивачу заробітної плати в 3-кратному розмірі чи виплату позивачу у вересні 1986 року заробітної плати в сумі 155,23 крб. не відповідає даним вказаним в розрахункових відомостей «Автоколони 2211» ОСОБА_1 за період з червня 1986 року по грудень 1986 року.
Згідно Довідки Київського транспортно-експедиційного підприємства № 13296 за № 8 від 27.01.1993 ОСОБА_1 у період з 30.07.1986 по 10.08.1986 перебував у відрядженні у м. Поліське (а.с. 12).
В листі Міністерства України у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС №1015/7 від 23.11.1994 р. зазначено, що на запит Одеської обласної державної адміністрації Мінчорнобиль України повідомив, що транспорт, який був відряджений із других організацій в розпорядження Київськоготранспортно-експедиційного підприємства №132 для робіт по вивозу особистих речей жителів м. Припять у зв`язку з аварією на ЧАЕС в 1986 р., працював по вивозу грузів від села Діброва до місця призначення евакуйованих, за межами зони відчуження (а.с. 40).
Згідно додатку 1 Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 23.07.1992 № 106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», с. Діброва, смт. Поліське не відносяться до зони відчуження.
Суд звертає увагу, що для отримати статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС потрібно відповідати умовам, передбаченим статтями 10, 15 Закону № 796-XII та надати відповідно документи, передбачені Постановою № 551. Натомість додані позивачем документи не вказують на його статус як ліквідатора наслідків Чорнобильської АЕС.
Враховуючи досліджені матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що відповідач у рішенні оформленому протоколом засідання Комісії №4/К24 від 23.05.2024 року, відмовляючи позивачу у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та у видачі посвідчення, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством, та не допустив порушень прав позивача.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та з питань видачі посвідчень окремим категоріям громадян Одеської ОДА, видати гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, суд зазначає, що дана вимога є похідною від вимоги позивача про визнання незаконним рішення комісії № 4/К24, тобто задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). А тому, також не підлягає задоволенню.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Беручи до уваги наведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України суд,-
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення Обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та з питань видачі посвідчень окремим категоріям громадян Одеської ОДА, оформлене протоколом засідання Комісії № 4/К24 від 23.05.2024 та про зобов`язання Обласної комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та з питань видачі посвідчень окремим категоріям громадян Одеської ОДА, видати гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , Посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач: Департамент соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації (вул.. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ЄДРПОУ 41147618).

Суддя O.A. Вовченко

.