П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 946/1382/25	

Перша інстанція: суддя Бурнусус О.О.,
повний текст судового рішення
складено 31.10.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів – Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в письмовому провадженні в м.Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу організації несення служби в м.Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області, управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:
          
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі – УПП) та просила скасувати постанову серії ЕНА №4109612 від 19.02.2025 року, винесену посадовою особою відповідача про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що відповідно до оскарженої постанови вона 19.02.2025 року рухалася на автомобілі марки Jeep Compass, державний номер НОМЕР_1 , по просп.Незалежності (біля Ізмаїльського агротехнічного фахового коледжу, просп.Незалежності, 81), кут просп.Миру, в м.Ізмаїл, Одеської області. 
Позивачка вказує, що під`їжджаючи до кута просп.Миру, на світлофорі горів зелений мигаючий колір, а тому вона проїхала перехрестя на дозволений миготливий зелений сигнал світлофора і ніяких  правил дорожнього руху  не порушувала. 
Як вказує позивачка постанова серії ЕНА №№ 4109612 від 19.02.2025 винесена необґрунтовано та безпідставно, а тому вона має бути скасована.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2025 року позов задоволено.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № №4109612 від 19.02.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2  ст.122 КУпАП  і провадження по справі закрито. 
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно змісту постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4109612 від 19.02.2025 року, 19.02.2025 року о 20 годині 53 хвилин в м.Ізмаїл, просп.Незалежності (Суворова) кут просп.Миру, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «JeepCompass, реєстраційний номер НОМЕР_1 проїхала перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора чим порушила п.8.7.3. ґ  Правил дорожнього руху  України  порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє і попереджає про наступну зміну сигналів, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2  ст.122 КУпАП.
Вважаючи вказану постанову відповідача протиправною, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що посадовою особою відповідача  під час прийняття постанови не надано належних доказів на підтвердження обставин вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2  ст.122 КУпАП.
Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно ст.6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до  Закону України «Про дорожній рух», встановлюють  Правила дорожнього руху, затверджені  Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року (далі – ПДР).
Згідно п.8.1  ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Пунктом 8.7 ПДР  передбачено, що світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.
Відповідно до  п.8.7.3. г) ПДР  передбачено, що сигнал світлофора жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Згідно п.2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена в тому числі за ст.122 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Приймаючи оскаржене рішення, судом першої інстанції зроблено висновок, що на технічному записі, який міститься в матеріалах справи, не вбачається який колір світлофора світив позивачці на момент її виїзду на перехрестя і переїзду через перехрестя.
При цьому, на думку суду першої інстанції, сама по собі циклограма світлофорного об`єкта, яка затверджена у вересні 2014 року, не може бути достатнім доказом, на основі якого можливо було б встановити, зокрема колір сигналу світлофора.
Як було зазначено вище, зі змісту оскарженої постанови вбачається, що позивачка керувала транспортним засобом марки «JeepCompass», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та проїхала перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушила п.8.7.3. ґ)  ПДР  України.
Для з`ясування наведених вище обставин по справі, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з відеореєстратора службового авто патрульних поліцейських. 
Так, дійсно, вказаний відеозапис з службового авто, з урахуванням ракурсу зйомки,  не містить переконливої інформації щодо сигналу світлофора, який інформував водіїв напрямку руху, яким рухалась позивачка. 
Разом з цим, апеляційний суд наголошує, що світлофорні об`єкти всіх напрямів руху мають свою циклічність роботи.
Тобто, маючи відповідну інформацію можливо встановити який сигнал світлофора був у напрямку руху авто позивачки, спираючись на показники світлофора іншого напрямку. 
З матеріалів справи вбачається, що Ізмаїльською міською радою, на запит відповідача, надано інформацію щодо роботи світлофорних об`єктів (циклограму світлофорного регулювання та схему пофазного роз`їзду) на перехресті пр.Незалежності та пр.Миру станом на 19.02.2025 р..
В додатку до наведеного вище листа міськради міститься циклограма (діаграма ЧП 1 набору 1) роботи світлофорних об`єктів по напрямкам руху перехрестя, де кожна колонка відповідає 1 сек. (а.с.53).
Для того, щоб встановити на який сигнал світлофора рухалась гр. ОСОБА_1 , з урахуванням циклограми світлофорного регулювання та схеми пофазного роз`їзду,  необхідно зробити прив`язку до будь-якого світлофорного об`єкта, який змінює сигнал на відповідному перехресті.
З відеозапису відеореєстратора поліцейських вбачається, що авто під керуванням позивачки на 36 сек. відеозапису (або о 20 год. 51 хв. 22 сек.) перетинає дорожню розмітку 1.12 ПДР «Стоп-лінія», а на 40 сек. (або о 20 год. 51 хв. 26 сек.), тобто через 4 сек., видно як для авто патрульних поліцейських вмикається «жовтий» сигнал світлофору.
Тобто, беручи до уваги циклограму (діаграма ЧП 1 набору 1) до світлофорного об`єкта зазначеного перехрестя, колегія суддів приходить до висновку, що в момент коли на світлофорі для патрульних поліцейських вмикається «жовтий» сигнал світлофору, то в цей момент перемикання світлофор позивачки відповідає положенню «червоний-жовтий», що відповідно свідчить, що коли авто позивачки виїхало на перехрестя, проїхавши дорожню розмітку 1.12 ПДР «Стоп-лінія», воно вже рухалось на «жовтий» забороняючий сигнал світлофора.
При цьому, апеляційний суд враховує, що згідно матеріалів справи станом на 19.02.2025 р. з 20 год. 50 хв. до 21 год. 00 хв. світлофор за вказаною адресою знаходився в робочому режимі, що фактично і не заперечує позивачка.
Відтак, відповідачем доведено правомірність оскаржуваної постанови, яка полягає у у тому, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Jeep Compass», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхала перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушила п.8.7.3. ґ  ПДР  України.   
Таким чином, на переконання апеляційного суду, позивачка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, а зворотній висновок суду першої інстанції є помилковим.
Також, апеляційний суд вважає помилковим посилання суду першої інстанції на ту обставину, що надана відповідачем циклограма світлофорного об`єкта не може бути прийнята судом як достатній доказ, оскільки відповідно до приписів ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції – задовольнити.
Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2025 року – скасувати.
Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області, управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький