РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2026 року 	м. Рівне	№826/16899/16	
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Уповноваженої особи державної організації "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" Ірклієнко Ю.П. 	
 	про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -	
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи державної організації "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" Ірклієнко Ю.П. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Зокрема, позивач просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати включити дані про ОСОБА_1 до реєстру вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок». В подальшому, між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр» укладено депозитні договори, за умовами якого позивач передав у позику кошти ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр у загальному розмірі 106541 грн., в тому числі 92541,0 грн. за Договором 1 та 14 000 грн. за Договором №2.
Позивач зазначає, що відповідно до довідки про стан рахунку №26206514355903 від 16.08.2016 ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» повернуто грошові кошти у сумі 92541,0 грн та 14 000,0 грн. 
Водночас, як пізніше було повідомлено позивача, повідомлення від 16.08.2016, такі правочини визнано нікчемними.
Позивач вказує, що всупереч пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" його безпідставно не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Позивач вважає такі дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» протиправними з огляду на те, що банк у відповідних правовідносинах виступав не стороною правочину, а лише виконавцем розрахункового документу, оформленого ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м.Києва Є.В. Аблова від 02.11.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (у формі заперечень на позовну заяву), в якому зазначив про безпідставність позовних вимог у зв`язку із нікчемністю операцій з переказу грошових коштів із рахунків ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр відповідно до пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; нікчемність операції з перерахування на поточний рахунок позивача грошових коштів від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» відповідач мотивує тим, що договори відступлення права між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр укладені з порушенням обмежень, встановлених постановою Правління Національного банку України від 22 грудня 2015 року №917/БТ про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних, а тому, на думку відповідача, кошти на рахунок позивача надходили внаслідок нікчемних договорів відступлення прав вимог з метою створення в майбутньому штучного зобов`язання Фонду на відшкодування грошових коштів за рахунок держави.
На підставі розпорядження керівника апарату, з метою пришвидшення розгляду справи призначено повторний автоматичний розподіл справи. 
Відповідно до протоколу потворного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2017 головуючим суддею визначено Добрівську Н.А.
Ухвалою суду від 01.12.2017 справу №826/16899/16 прийнято до провадження судді Добрівської Н.А. 
19.02.2018 позивачем подано відповідь на заперечення відповідача на позовну заяву, за змістом яких, наведено свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.
Додатково зауважив, що станом на дату подання заяви (19.02.2018) відповідач здійснив часткову виплату коштів в розмірі 14 000 грн. за грошовим депозитним вкладом укладеним з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», що на його думку, також свідчить про необґрунтованість доводів відповідача за аналогічних обставин по операції з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».
У судовому засіданні 17.04.2018 судом поставлено на обговорення питання про зупинення провадження у справі №826/16899/17 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі №804/15159/15.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 17.04.2018 зупинено провадження у справі № 826/16899/16 до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №804/15159/15.
Законом України №2825-IX від 13.12.2022, що набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Згідно з розділом II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
На виконання вказаного положення Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва.
Відповідно до цього Порядку, 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі 460 справ.
Наказом в.о.керівника апарату Київського окружного адміністративного суду №45-0д/ка від 31.12.2024, затверджено графік передачі справ, відповідно до якого справи передані Рівненському окружному адміністративному суду 14.02.2025.
На виконання рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду (протокол №3 від 21.11.2024 та №4 від 13.12.2024), комісією прийнято справи, а Відділом документального забезпечення проведено їх реєстрацію та автоматизований розподіл.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 року для розгляду справи №826/16899/16 визначено суддю Махаринця Д.Є.
Ухвалою судді Махаринця Д.Є. від 11.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
17.09.2025 року на підставі розпорядження в.о. керівника апарату Рівненського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 року проведений повторний автоматизований розподіл даної справи у зв`язку з відстороненням від посади судді Рівненського окружного адміністративного суду судді Махаринця Д.Є.
Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи №826/16899/16 дану справу передано на розгляд судді Щербакова В.В.
Тому суддя дійшов висновку про необхідність прийняття до провадження адміністративної справи.
Ухвалою суду від 17.09.2025 справу прийнято до провадження судді Щербакова В.В.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
24.06.2015 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір банківського рахунку №980-015000001464, згідно з яким банк за ініціативою клієнта відкриває на його ім`я поточний рахунок в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних документів.
Також, 18.12.2015 між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено Договір №980-015-00164510 щодо передачі у власність 5000 грн. на строк не більше 181 днів з виплатою 27,51% річних після отримання податку з таких процентів.
В подальшому сторонами укладено неодноразово укладались Договри про внесення змін до Договору №980/015-000164510 від 18.12.2016 в частині визначення предмету Договору.
Зокрема:
- від 23.12.2025, відповідно до якого викладено пп. 1 п. 1.2 р. 1 «Предмет Договору» викладено в редакції наступного змісту - сума Коштів 50462,00 грн.
- 16.01.2016, відповідно до якого викладено пп. 1 п. 1.2 р. 1 «Предмет Договору» викладено в редакції наступного змісту - сума Коштів 60241,00 грн.
- 22.02.2016, відповідно до якого викладено пп. 1 п. 1.2 р. 1 «Предмет Договору» викладено в редакції наступного змісту - сума Коштів 68241,00 грн.
- 17.03.2016, відповідно до якого викладено пп. 1 п. 1.2 р. 1 «Предмет Договору» викладено в редакції наступного змісту - сума Коштів 77041,00 грн.
- 11.04.2016, відповідно до якого викладено пп. 1 п. 1.2 р. 1 «Предмет Договору» викладено в редакції наступного змісту - сума Коштів 86941,00 грн.
- 16.04.2016, відповідно до якого викладено пп. 1 п. 1.2 р. 1 «Предмет Договору» викладено в редакції наступного змісту - сума Коштів 92541,00 грн.
Крім того, 18.05.2016 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» - повіреного ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», укладено договір №980-015-000241212, тип договору: «Суперкапітал» (фінансовий) (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого позивач передав ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» через повіреного ПАТ «Банк Михайлівський» у власність грошові кошти у розмірі 14 000,00 грн. на строк не користування не більше 121 дня, а друга сторона зобов`язалась повернути кошти позивачу та виплатити проценти на рахунок позивача.
При цьому, пунктом 1.2.6 вищезазначених Договорів передбачено, що Сторона - 2 (ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр») сплачує Стороні-1, в даному випадку ОСОБА_1 кошти у безготівковій формі на рахунок Сторони НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935.
19.05.2016 на поточний рахунок позивача № НОМЕР_2 з рахунку ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» було здійснено перерахування коштів в розмірі 14 000 грн.
Також, 19.05.2016 на поточний рахунок позивача № НОМЕР_2 з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було здійснено перерахування коштів в розмірі 285,28 грн. та 92541,00 грн.
23 травня 2016 року Правління Національного банку України прийняло рішення № 14 "Про внесення Пблічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛВСЬКИЙ" до категорії неплатоспроможних". 12 липня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року № 1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" та делегування повноваження ліквідатора банку".
Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України "Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» №917/БТ від 22.12.2015 установлено факт здійснення ПАТ «Банк Михайлівський» ризикової діяльності та достроково припинено Угоду №121від 26.11.2015 року, укладену між Національним банком України та ПАТ «Банк Михайлівський». Цією постановою зазначений банк віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів та до кінця цього строку йому встановлено ряд обмежень.
Постановою Правління Національного банку України №295/БТ від 27.04.2016 внесено зміни до постанови Правління Національного банку України №917/БТ від 22.12.2015, якими встановлено ряд обмежень в діяльності банку.
Приймаючи до уваги проведення ПАТ «Банк Михайлівський» операцій, що призвели до збільшення зобов`язань ПАТ «Банк Михайлівський» перед фізичними особами в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок зменшення зобов`язань перед юридичною особою, постановою Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» №14/БТ від 23.05.2016, ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних.
На підставі постанови Правління Національного банку України №14/БТ від 23.05.2016 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» №812 від 23.05.2016 та рішення «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» №991 від 13.06.2016. Згідно з вказаними актами розпочата процедура виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23 травня 2016 року до 22 липня 2016 року включно. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Ірклієнка Юрія Петровича.
Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Ю.П. №27/1 від 24.05.2016 створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.
Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12.07.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12.07.2016, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 по 12.07.2018 включно; призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016 по 12.07.2018.
Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Ю.П. №2 від 13.07.2016 продовжено роботу комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними на строк 6 місяців з дня початку ліквідаційної процедури ПАТ «Банк Михайлівський».
З 15.07.2016 розпочато виплати гарантованої суми вкладникам.

На звернення позивача щодо повідомлення про включення або не включення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа Фонду листом від 16.08.2016 № 3Г1/1027/1 повідомила про нікчемність правочинів, а саме: 
переказів коштів, здійснених 19.05.2016 на поточний рахунок позивача № 26206514355903 з рахунку ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» в розмірі 14 000 грн., а також з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в розмірі 285,28 грн. та 92541,00 грн, з підстав, передбачених пунктами 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
За даними звіту про вклади фізичних осіб в учасниках Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - форма звітності №1Ф станом на 20.05.2016, який отримано Національним банком України від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб листом від 23.05.2016 №21-24551/16, встановлено збільшення суми можливого відшкодування порівняно з станом на 23.12.2015 на 1325 млн.грн. з 1223 млн.грн. до 2548 млн.грн. або на 108,3%, у тому числі збільшення на 1111 млн.грн. відбулось 19.05.2016; станом на 20.05.2016 збільшилась кількість вкладників фізичних осіб, вклади яких підлягають відшкодуванню Фондом, порівняно з станом на 23.12.2015 на 16433 осіб (у тому числі на 5535 вкладників 19.05.2016) з 49315 осіб до 65748 осіб. Згідно звіту куратора ПАТ «Банк Михайлівський» від 23.05.2016 та згідно виписки по особовому рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», відкритого в ПАТ «Банк Михайлівський», за період з 04.05.2016 по 20.05.2016, зазначене збільшення вкладів фізичних осіб відбулось внаслідок повернення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» залучених коштів та виплати доходу фізичним особам за договорами, укладеними з фізичними особами, що передбачають отримання/залучення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» грошових коштів у позику від фізичних осіб. Згідно договору доручення №1 від 11.11.2014 ПАТ «Банк Михайлівський» виступає повіреним від імені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», на підставі якого ПАТ «Банк Михайлівський» здійснював залучення грошових коштів у позику для ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» від фізичних осіб шляхом укладення договорів з фізичними особами. Відповідно до додатку 2 до договору про внесення змін №19 від 05.01.2016 до договору доручення №1 від 11.11.2016, підпунктами 6, 7 пункту 1.2 додатку №3 від 05.01.2016 до вищенаведеного договору передбачено, що ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» здійснює сплату процентів за такими позиками та повернення грошових коштів в безготівковій формі на рахунок фізичної особи, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський». Згідно договору доручення №2 від 01.04.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» виступає повіреним від імені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у зв`язку з необхідністю обслуговування фізичних осіб, які уклали з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за посередництва ПАТ «Банк Михайлівський» договори, що передбачають отримання /залучення грошових коштів у позику від фізичних осіб, внаслідок чого одночасно з укладенням ПАТ «Банк Михайлівський» договорів про залучення коштів від фізичних осіб банк укладав з такими фізичними особами договори про відкриття в банку банківського (поточного) рахунку. Внаслідок відображення операцій, відповідно до виписки по особовому рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», відкритого в ПАТ «Банк Михайлівський», за період з 04.05.2016 по 20.05.2016, фізичним особам було перераховано 1507,3 млн.грн. За 19.05.2016 залишок за рахунком ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зменшився з 37,8 млн.грн. до 2,6 млн.грн., списання з рахунку в сумі 1544,8 млн.грн. При цьому, списання з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та зарахування на рахунки фізичних осіб грошових коштів відбулось внаслідок наступних операцій: за договором відступлення права вимоги №2 від 19.05.2016 року ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» відступило ПАТ «Банк Михайлівський» право вимоги за договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ1-БО39/13 від 17.05.2016 року, що укладений з ТОВ «Старкепітал». Банком відображено розрахунки внутрішніми проводками в балансі шляхом збільшення на 181,1 млн.грн. залишку за рахунком ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», що відкритий в банку. Банком відображено розрахунки внутрішніми проводками в балансі шляхом збільшення залишку за рахунком ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», відкритим в банку, на: 870 млн.грн. за договорами відступлення права вимоги №1805 від 18.05.2016, за якими ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» відступило ПАТ «Банк Михайлівський» право вимоги боргу за кредитними договорами з фізичними особами (106197 кредитних договорів) на загальну суму 1061 млн.грн. (з дисконтом в 191,5 млн.грн.); 562 млн.грн. за договором відступлення права вимоги №1 від 19.05.2016, за якими ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» відступило ПАТ «Банк Михайлівський» право вимоги коштів за договором купівлі-продажу цінних паперів, що укладені з юридичними особами. ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» надало фінансову допомогу ТОВ «ФК «Фінансовий центр» та ТОВ «Дортмунд Інвест» на загальну суму 30,2 млн.грн. ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», ТОВ «ФК «Фінансовий центр» та ТОВ «Дортмунд Інвест» за рахунок коштів, відображених на їх рахунках внаслідок проведення вищезазначених операцій, та коштів, що обліковувались на їх поточних рахунках (28,5 млн.грн.), перерахували на поточні рахунку 14673 фізичних осіб, відкриті в банку, кошти на загальну суму 1642 млн.грн. з призначенням платежу: «Повернення коштів згідно з договором», «оплата процентів по договору», у тому числі достроково. Внаслідок зазначених операцій виникли зобов`язання ПАТ «Банк Михайлівський» перед юридичними особами, як власниками рахунків та грошових коштів, які на них зараховані. В свою чергу, проведення операцій від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», ТОВ «ФК «Фінансовий центр» та ТОВ «Дортмунд Інвест» за рахунок коштів, відображених на їх рахунках внаслідок проведення вищезазначених операцій, та коштів, що обліковувались на їх поточних рахунках, щодо перерахування на поточні рахунки 14673 фізичних осіб, відкритих в ПАТ «Банк Михайлівський», коштів на загальну суму 1642 млн.грн. з призначенням платежу: «Повернення коштів згідно з договором», «оплата процентів по договору», у тому числі достроково, призвело до фактичного зменшення зобов`язань ПАТ «Банк Михайлівський» перед вищезазначеними юридичними особами та збільшення зобов`язань перед фізичними особами, які мають в ПАТ «Банк Михайлівський» поточні рахунки та в силу п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є вкладниками (фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката). При цьому, фактично грошові кошти як на рахунки вищезазначених юридичних осіб, так і на рахунки фізичних осіб не перераховувались за відсутності грошових коштів в такій кількості на кореспондентському рахунку ПАТ «Банк Михайлівський», натомість, вищезазначені операції проводились шляхом здійснення відповідних проводок в балансі, що підтверджується даними статистичної звітності ПАТ «Банк Михайлівський» за формою №1Д «Баланс банку» станом на 19.05.2016, копіями Звіту (висновку) про результати перевірки електронних документів по операціях, проведених за період з 19 по 23 травня 2016 року, акту за результатами вибіркової перевірки відповідності факту здійснення операцій з готівковими коштами через каси відділень банку даним АБС Б2 від 22 березня 2017 року, висновку за матеріалами службового розслідування за фактами проведення банківських проводок без достатньої правової підстави та повідомлення працівниками ПАТ «Банк Михайлівський» клієнтів банку про необхідність сплати заборгованості на користь третіх осіб, затвердженого 01.08.2016».
Усі вказані обставини встановлені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2017 у справі №826/15961/16 (http://reestr.court.gov.ua/Review/68203184), залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.12.2019, і в силу вимог статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не потребують доказування.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не включення позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23.02.2012 (далі - Закон № 4452-VI, що застосовується у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника.
Згідно з положеннями статті 27 Закону №4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів.

Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
Гарантії Фонду є формою участі держави у системі гарантування вкладів фізичних осіб, передбаченої Законом №4452-VI; для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн.
Отже, Закон №4452-VI пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: 
1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 
2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 
3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.; 
4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 
5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 19.05.2016 на поточний рахунок позивача № 26206514355903 з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було здійснено перерахування коштів в розмірі 285,28 грн з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000164510», в розмірі 92541,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000164510», а також з рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» в розмірі 14 000,0 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000241212».
Тобто, кошти на поточний рахунок позивача надійшли до прийняття Правлінням НБУ постанови від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних».
Разом з тим, Уповноваженою особою Фонду позивача не було включено до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів ФГВФО.
Відповідно до частини першої статті 34 Закону №4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, є тимчасовою адміністрацією.
Відповідно до частини другої статті 34 Закону №4452-VI не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України».
Частинами третьою, п`ятою цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.
Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Відповідно до частини першої статті 36 Закону №4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.
Закон № 4452-VI визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів ФГВФО не здійснюється.
Так, згідно з положеннями статей 37, 38 Закону №4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону.
Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав укладення банком правочинів (у тому числі договорів), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (пункт 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI).
Зі змісту даної норми вбачається, що пункт 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI не може бути застосованим до договорів, укладених між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський», між позивачем та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», а також до транзакцій щодо переведення коштів від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на рахунок позивача, оскільки на підставі цих правочинів у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цих правочинів не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.
Метою пункту 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі №910/14681/17, від 30 травня 2018 року у справі №910/23036/16, від 23 жовтня 2018 року у справі № 804/6992/15.
Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI правочин є нікчемним, якщо банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
Статтею 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено перелік пов`язаних з банком осіб. 
Зокрема, до таких відносяться: 
1) контролери банку; 
2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 
3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 
4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 
5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 
6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 
7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 
8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 
9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.
Згідно з положеннями статті частини другої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк зобов`язаний подавати Національному банку України інформацію про пов`язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.
Підставою нікчемності правочину є здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (пункт 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI).
З аналізу пункту 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI вбачається, що нікчемність договорів (правочинів) банку за цим пунктом пов`язана з такими умовами: 
1) здійснення операції у період віднесення банку до категорії проблемних; 
2) укладення (переоформлення) договору призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку; 
3) банківську операцію (укладення або переоформлення договору) здійснено з порушенням норм законодавства. 
Остання умова є обов`язковою для визнання договору (правочину) банківського вкладу (рахунку) або транзакцій, здійснених на підставі такого договору, нікчемними за пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.
Судом встановлено, що транзакції здійснено у період віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних. Разом з тим, відповідачем не доведено, що такі транзакції здійснені з порушенням норм законодавства, тобто мають ознаки нікчемності.
Аналогічна правова позиція щодо застосування пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI до правовідносин щодо виникнення наслідків нікчемності договорів банківського вкладу (рахунку), укладених з ПАТ «Банк Михайлівський», викладена у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №822/1083/17 та від 30 вересня 2019 року у справі №826/15630/16.
Слід також зауважити, що згідно з частиною першою статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.
Пунктом 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-III від 05.04.2001 визначено, що переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі. В свою чергу, помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. А неналежний переказ - це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Також, згідно з пунктом 1.30 даної статті, платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.
Як свідчать досліджені судом докази, ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» відповідними платіжними дорученням зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», ініціював переказ коштів позивачу на його відповідний рахунок, який також відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський» в рамках укладених договорів. ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахункові документи ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на суму коштів, які переказувались. А отже, ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконавцем своїх зобов`язань за договорами банківського рахунку перед клієнтами, забезпечуючи рух коштів від ініціатора, тобто від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» до отримувача переказу, тобто до позивача. Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004. При цьому, договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банку відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку. ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а, отже, операції по перерахуванню коштів були правомірними та відповідали чинному законодавству України.
Згідно з частиною третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок.
З довідки про стан рахунку № 26206514355903 судом встановлено, що перерахування (зарахування) ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» коштів на вказаний поточний рахунок позивача здійснювалися в рамках виконання відповідних двосторонніх угод. Такі перекази коштів здійснені до прийняття Національним банком України рішення «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» №14/БТ від 23.05.2016. В свою чергу, ПАТ «Банк Михайлівський» не був стороною спірних договорів. Відповідно, ні такі правочини, ні перекази коштів, здійснені в їх рамках, не можна трактувати, ні як укладення (переоформлення) договорів, ні як операції, що здійснені банком, віднесеним до категорії проблемних, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Окремо слід зауважити, що позивач жодним чином не був задіяний до правочинів, які вчинялися ПАТ «Банк Михайлівський» з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та іншими юридичними особами, не міг на них ні вплинути, ні змінити. Аналогічним чином, позивач не був наділений жодними правами у правовідносинах, які стосувалися здійснення ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» переказів грошових коштів на його рахунок, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», позаяк витупав лише одержувачем таких коштів, а виконавцем відповідних транзакцій був саме банк.
Суд враховує у даних спірних правовідносинах також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в п.50 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», в якому зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.
У розумінні статті 177 Цивільного кодексу України грошові кошти позивача є об`єктом його майнових прав, відтак, ці права відповідно до вимог Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950, практики Європейського суду з прав людини та статті 41 Конституції України є непорушними до тих пір, доки не буде досягнуто справедливого балансу між порушенням таких прав та суспільним інтересом.
В той же час, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено існування вказаного балансу та відсутність майнових прав позивача на кошти, які надійшли на його рахунок, відкритий в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» згідно трансакцій, які є предметом спору.
Одночасно суд зауважує, що згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI, вкладником є не лише фізична особа, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), а й фізична особа, яка уклала з банком договір банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме, що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником. Ключовим є сам факт знаходження на рахунках вкладників грошових коштів.
Отож, передбачені Законом №4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті 2 Закону). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунка.
Зважаючи на викладене та те, що станом на дату запровадження в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» тимчасової адміністрації кошти позивача в сумі 106846,96 знаходились на його рахунку в цьому банку, суд приходить до висновку про наявність у позивача гарантованого статтею 26 Закону №4452-VI права на отримання цих коштів.
Згідно з пунктом 6 розділу II Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14,Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки:
1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 4 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 5 до цього Положення; 3) переліки рахунків за формою, визначеною у додатку 6 до цього Положення: за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону. Протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків.
Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідне доповнення до переліку.
При цьому, обов`язок уповноваженої особи на вчинення відповідних дій прямо встановлений Законом №4452-VI, а тому відповідно до вимог Положення №14, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонд грантування вкладів фізичних осіб може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників.
Позивач не включений до Переліку вкладників.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оскільки діями відповідача були порушені гарантовані права ОСОБА_1 на відшкодування коштів за вкладом за рахунок №26206514355903, то вимога позивача про зобов`язання уповноваженої особи ФГВФО внести зміни та доповнення про позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО є обґрунтованою та належить до задоволення.
При цьому, суд зазначає, що втручання у даному випадку у дискреційні повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як суб`єкта владних повноважень, є виправданим, оскільки відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, з урахуванням чого суд зауважує, що іншого ефективного способу поновлення порушених прав позивача інакше ніж зобов`язання включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, не існує.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів правомірності своїх дій, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, позов слід задовольнити повністю.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При цьому, оскільки відповідачем у цій справі є уповноважена особа, яка в силу приписів Закону № 4452-VI є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку, то суд приходить до висновку, що понесені витрати на сплату судового збору належить стягнути саме з Фонду як суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.
Згідно із частиною першою статті 47 БК України відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів.
Проте Фонд не зареєстровано в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, який формується відповідно до Порядку формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, тобто цей орган не отримує бюджетні асигнування.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що понесені позивачем документально підтверджені витрати на сплату судового збору в розмірі 551,20 грн. підлягають відшкодуванню Фондом за рахунок ПАТ «Банк Михайлівський». 
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» щодо невнесення відомостей про рахунок ОСОБА_1 до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.
Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» внести зміни та/або доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у Банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб шляхом внесення відомостей про рахунок, який відкритий на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_2 .
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судовий збір у розмірі 551,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 28 січня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 )
Відповідач: Уповноважена особа державної організації "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" Ірклієнко Ю.П. (Бульвар Тараса Шевченка 33-Б,Київ 32,01032, код ЄДРПОУ 21708016)

Суддя       В.В. Щербаков