Справа № 372/4911/24 Головуючий в суді І інстанції - Кириченко В.І.
Провадження № 33/824/5653/2025 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд
в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Філоненка А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 16 квітня 2025 року,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Кагарлицького районного суду Київської області від 16 квітня 2025 рокупровадження у справі про притягнення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення;
конфісковано в дохід держави вилучені у ОСОБА_1 згідно з квитанцією № 172 від 04.06.2024 року, п`ять сіток з нитки, а також рибу - товстолоб в кількості 27 шт. загальною вагою 404 кг.
ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він в період часу з 21.00 год. 03.06.2024 року по 04.00 год. 04.06.2024 року на ставку між м. Ржищів та с. Уляники Обухівського району Київської області, грубо порушуючи правила рибальства, проводив заборонений вилов риби забороненим знаряддям лову - сітками з нитки - 5 шт. з човна під двигуном Mercury, виловивши товстолоба в кількості 27 шт., загальною вагою 404 кг, внаслідок чого рибному господарству України заподіяні збитки у розмірі 98 226,00 грн., чим порушив п. 1, 2 розділу 3 «Правил любительського і спортивного рибальства», ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП.
Однак, враховуючи те, що на час розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, суддя місцевого суду закрив провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказано про незаконність постанови суду в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення. На підтвердження своєї позиції апелянт зазначив про те, що 04.06.2024 року на гідротехнічній споруді в районі с. Уляники Обухівського району Київської областійого разом з іншими особами було затримано працівниками поліції при контрольованому вилові риби, яке їм дозволили посадові особи Ржищівської міської ради, однак в подальшому 10.07.2024 року кримінальне провадження щодо них було закрито у зв`язку з відсутню в їх діях складу кримінального правопорушення. Зауважив, що з протоколом про адміністративне правопорушення він обізнаний не був, не ознайомлювався та не підписував його, про що сам вказував суд першої інстанції в своїй постанові від 19.02.2025 року про повернення матеріалів адміністративної справи на доопрацювання, так само як і не був обізнаний та належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати свої пояснення та заперечити вину. Також ОСОБА_1 зазначив про те, що в основу прийнятого судом рішення про його вину суд першої інстанції поклав протокол про адміністративне правопорушення, витяг з ЄРДР, розрахунок матеріальної шкоди, постанову про закриття кримінального провадження, але при цьому всьому суд сам зазначив про те, що не було надано належних доказів вчинення адміністративного правопорушення разом з іншими особами, про які вказано в протоколі. Крім того, вказав про те, що місце вчинення правопорушення в протоколі зазначено неправильно, твердження про роз`яснення йому його прав не відповідає дійсності, другий примірник протоколу йому не вручався, а також просив звернути увагу на протоколи та рішення судів щодо інших осіб, з якими він нібито скоїв правопорушення. Вважає, що при розгляді справи суд першої інстанції не дотримався принципу доведення вини поза розумним сумнівом, а також порушив приписи ст. 247 КУпАП, які є імперативними та чітко вказують про те, що суд повинен закрити провадження і не вирішувати при цьому жодних інших питань, тоді як закриття справи з одночасним визнанням вини є взаємовиключними рішеннями, які свідчать про порушення права на справедливий суд в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, без встановлення наявності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.
Вислухавши пояснення:
ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просилиїї задовольнити;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Висновки судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 в грубому порушенні правил рибальства стверджуються зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія КИ №000210 від 04.06.2024 року, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, розрахунком матеріальної шкоди, постановою про закриття кримінального провадження від 10.07.2024 року.
Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку, суддя дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч.4 ст. 85 КУпАП. Також суддя дійшов вірного висновку щодо необхідності закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст.38 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.
Щодо вимог, наведених ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, то слід зазначити наступне.
Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі. Однак суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, суддею місцевого суду були зроблені висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП та необхідності закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. 
Тобто суддею вимоги ст.280 КУпАП та ч.2 ст. 283 КУпАП були дотримані в повному обсязі, а тому вимоги апеляційної скарги щодо необхідності закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення без встановлення наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, не ґрунтуються на вимогах законодавства. Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не ставилось питання щодо необхідності закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, а саме, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не ознайомили ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, не вручили його, а також не роз`яснили його права не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.85 КУпАП, що проявилось у грубому порушенні правил рибальства.
Щодо доводів апеляційної скарги про неповідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи в суді першої інстанції, то слід зазначити, що право ОСОБА_1 на участь у розгляді справи було поновлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, в судове засідання з`явився та надав свої пояснення по справі.
З урахуванням викладеного постанова судді Кагарлицького районного суду Київської області від 16 квітня 2025 рокущодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 16 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька