Справа № 991/5952/25
Провадження 1-кп/991/83/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року                                                                         м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
учасників кримінального провадження № 12024000000002768 від 18.12.2024:
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
його захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
його захисника ОСОБА_10 ,
учасників кримінального провадження № 42023000000000674 від 20.04.2023:
захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши у судовому засіданні питання про об`єднання кримінального провадження № 12024000000002768 від 18.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України, та кримінального провадження №42023000000000674 від 20.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та ОСОБА_14 і ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

 На розгляді суду перебуває кримінальне провадження № 12024000000002768 від 18.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України.
02.12.2025 на підставі ухвали Вищого антикорупційного суду від 24.11.2025, постановленої судом у складі головуючої судді ОСОБА_15 , суддів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (справа № 991/8743/25), надійшли матеріали кримінального провадження № 42023000000000674 від 20.04.2023за обвинуваченням  ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та ОСОБА_14 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч.5 ст.191 КК України, для вирішення питання про об`єднання із матеріалами кримінального провадження №12024000000002768 від 18.12.2024.
В ухвалі суду від 24.11.2025 зазначено, що на момент автоматизованого розподілу судової справи № 991/8743/25 у провадженні Вищого антикорупційного суду вже перебували матеріали кримінального провадження стосовно обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України. Тому, на виконання положень КПК України та з метою дотримання прав обвинувачених на повний та всебічний розгляд справи з дотриманням розумних строків суд дійшов висновку за необхідне задовольнити клопотання прокурора та передати матеріали справи № 991/8743/25 колегії суддів Вищого антикорупційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 для вирішення питання про об`єднання в одне судове провадження зі справою № 991/5953/25.
03.12.2025 року від прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 також надійшло клопотання про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень №42023000000000674 та № 12024000000002768 в одне провадження (судових справ № 991/5952/25 та № 991/8743/25).
Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що вказані кримінальні провадження пов?язані між собою, стосуються заволодіння коштами ІНФОРМАЦІЯ_1 у ході укладання та виконання державних контрактів на поставку ІНФОРМАЦІЯ_2. Контракти, які є предметами судового розгляду у зазначених кримінальних провадженнях, укладені від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 однією особою - ОСОБА_7 , за участі ОСОБА_9 за короткий проміжок часу. Обставини вчинення обох кримінальних правопорушень пов`язані з виведенням коштів ІНФОРМАЦІЯ_1 на рахунок однієї компанії - «ІНФОРМАЦІЯ_3.» та подальшим розпорядженням грошовими коштами однією особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. В обох кримінальних провадженнях містяться докази, що встановлюють обставини, які є предметом доказування у обох кримінальних провадженнях. Крім того, переважну більшість одних і тих же свідків необхідно допитати в судових засіданнях у обох кримінальних провадженнях.
На думку прокурора, об`єднання кримінальних проваджень забезпечить повний судовий розгляд у розумні строки.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання та просив об`єднати матеріали кримінальних проваджень № 42023000000000674 та № 12024000000002768 в одне провадження. Додатково до викладених доводів наголосив на тому, що кримінальне провадження № 42023000000000674 тісно пов`язане з кримінальним провадженням№12024000000002768, оскільки ОСОБА_7 уклав контракт № НОМЕР_1, будучи обізнаним про те, що «ІНФОРМАЦІЯ_3.» вже була постачальником за контрактом № НОМЕР_2 (на ІНФОРМАЦІЯ_4) і цей контракт не був виконаний. Вказані обставини, на думку прокурора, свідчать про єдиний злочинний умисел, а тому їх слід досліджувати в одному провадженні. Саме з цих підстав прокурором і було кваліфіковано дії обвинувачених, як такі, що вчинені повторно, а отже, як стверджує прокурор, це є підставою для об'єднання кримінальних проваджень.
Представник потерпілого підтримав позицію прокурора. Додав, що є доцільним розглядати два кримінальні провадження спільно, оскільки це дозволить комплексно дослідити всі обставини, не зважаючи на ускладнення процесу.
04.12.2025 адвокат ОСОБА_12 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , подав письмові заперечення на клопотання прокурора про об`єднання кримінальних проваджень. На думку захисника, об?єднання даних кримінальних проваджень є недоцільним та негативно вплине на ефективність та строки судового розгляду провадження № 42023000000000674.
Обґрунтовуючи свою позицію, захисник зазначив, що обставини, які підлягають доказуванню у зазначених кримінальних провадженнях, істотно різняться. Захисник наголосив, що пов`язаність проваджень лише двома з п`яти обвинувачених не може слугувати єдиною та достатньою підставою для їх об`єднання. Крім того, на думку захисника, відсутня будь-яка правова необхідність в об`єднанні зазначених кримінальних проваджень. Окремий розгляд цих проваджень, за твердженням захисника, жодним чином не зашкодить ухваленню законних та обґрунтованих судових рішень у кожній зі справ. Також захисник звернув увагу, що колегія суддів Вищого антикорупційного суду вже відмовляла в об`єднанні кримінального провадження № 12024000000002768 з іншим кримінальним провадженням за аналогічних обставин. Окремо зазначив, що сторона обвинувачення неодноразово визнавала кримінальні провадження № 42023000000000674 та № 12024000000002768 самостійними та такими, що не є між собою пов`язаними. Також захисник підкреслив, що об`єднання проваджень призведе до порушення права обвинуваченого ОСОБА_11 на справедливий суд у частині дотримання розумних строків судового розгляду. 
Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав позицію адвоката ОСОБА_12 .
Адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні подав письмові заперечення, в яких висловив позицію проти об`єднання судових справ в одне провадження. Вказані заперечення були підписані також його підзахисним ОСОБА_9 .
На переконання захисника, об`єднання зазначених судових справ суперечитиме досягненню основних завдань кримінального провадження, а саме здійсненню швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, у зв`язку з чим для прийняття такого рішення відсутні будь-які правові та раціональні підстави. Захисник наголосив, що об`єднання судових справ в одне провадження призведе до істотного збільшення строків судового розгляду, вимагатиме від суду постійного переключення між різними епізодами та різним колом обвинувачених під час дослідження доказів, а також істотно ускладнить організацію судових засідань у зв`язку зі значним збільшенням кількості учасників провадження. Крім того, за твердженням захисника, об`єднання проваджень створить ризик розголошення стороннім особам відомостей, які сторона обвинувачення віднесла до чутливої інформації щодо ІНФОРМАЦІЯ_32 та для захисту яких судом уже було прийнято рішення про здійснення судового розгляду в закритому режимі. 
Адвокат ОСОБА_8 , захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , також заперечував проти об`єднання кримінальних проваджень. Коментуючи твердження прокурора щодо використання одних і тих самих доказів у зазначених кримінальних провадженнях, захисник зазначив, що ця обставина не перешкоджає дослідженню доказів окремо в частині, яка безпосередньо стосується кожного конкретного кримінального провадження, та не призведе до істотного збільшення тривалості судового розгляду. Також, обґрунтовуючи свою позицію, захисник наголосив, що вказані кримінальні провадження характеризуються різною кількістю учасників, охоплюють різні договори (контракти) та різних контрагентів. На переконання захисника, об`єднання таких проваджень неминуче призведе до затягування судового розгляду та не відповідатиме завданням кримінального провадження. 
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника. Окремо зазначив, що згадані контракти жодним чином не перетинаються, а кримінальні провадження ніяк не пов`язані між собою.

Заслухавши вищезазначених учасників судового засідання, дослідивши зміст обвинувальних актів, перевіривши доводи клопотання, заперечень, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст. 217 цього Кодексу.
Змістом ч. 1 ст. 217 КПК України передбачено, що у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою.
Згідно ч.2 ст. 334 КПК України у разі, якщо на розгляд суду першої інстанції надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.
Таким чином, процесуальне законодавство надає суду дискреційні повноваження щодо вирішення питання про об`єднання кримінальних проваджень за умови встановлення доцільності такого об`єднання. 
Доцільність об`єднання вважається встановленою у разі, якщо з`ясовано, що таке об`єднання сприятиме реалізації засад розумності строків судового розгляду, процесуальної економії, а також забезпечить всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. 
Отже, для ухвалення судового рішення про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень необхідно у кожному конкретному випадку встановити наявність матеріально-правового зв`язку між обвинуваченим (обвинуваченими) та інкримінованим кримінальним правопорушенням (правопорушеннями), який полягає у збігу елементів предмета доказування, що одночасно стосуються відповідних осіб і відповідних кримінальних правопорушень.
Лише за наявності такого зв`язку об`єднання проваджень відповідатиме вимогам статей 217 та 334 КПК України, забезпечить повноту та всебічність судового розгляду, а також буде запобігати ухваленню суперечливих рішень у взаємопов`язаних справах (якщо вони такими є).
Так, судом встановлено, що у кримінальному провадженні № 42023000000000674 від 20.04.2023 обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 складено за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, організованою групою).
Також в межах даного кримінального провадження висунуто обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та ОСОБА_14 і ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.
Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , та Особа 2 (директор ІНФОРМАЦІЯ_15 компанії «ІНФОРМАЦІЯ_3.») створили злочинну групу з метою заволодіння бюджетними коштами, призначеними для закупівлі товарів ІНФОРМАЦІЯ_5. 11 жовтня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_6 уклало державний контракт № НОМЕР_2 із ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_7» на поставку ІНФОРМАЦІЯ_8. ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_7», діючи в рамках злочинного плану, уклало зовнішньоекономічний контракт № НОМЕР_3 з іноземною юридичною особою «ІНФОРМАЦІЯ_9 на поставку того ж товару (ІНФОРМАЦІЯ_10. Службові особи ІНФОРМАЦІЯ_11 (зокрема ОСОБА_18 та ОСОБА_7 ), усвідомлюючи неможливість реальної поставки товару, забезпечили формальне погодження ініціативи щодо здійснення передоплати. 17 листопада 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_6 перерахувало ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_7» 97% суми контракту, що склало ІНФОРМАЦІЯ_12 як п опередню оплату. Того ж дня ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_7» перерахувало значну частину цих коштів (зокрема ІНФОРМАЦІЯ_13) на рахунок іноземної компанії «ІНФОРМАЦІЯ_14.». В подальшому отримані від ІНФОРМАЦІЯ_1 гроші були розподілені шляхом перерахування коштів із рахунків «ІНФОРМАЦІЯ_14.» на рахунки іншої компанії - ІНФОРМАЦІЯ_15 компанії «ІНФОРМАЦІЯ_3.». У грудні 2022 року та січні 2023 року на рахунки «ІНФОРМАЦІЯ_3.» було перераховано ІНФОРМАЦІЯ_16, які були розподілені через низку подальших грошових переказів на рахунки інших компаній-нерезидентів, а також обготівковані (зняті у вигляді готівки). Решта бюджетних коштів, які були перераховані на рахунки ІНФОРМАЦІЯ_15 компанії «ІНФОРМАЦІЯ_3.», була знята у вигляді готівки. Кошти не були використані для цілей, визначених державним контрактом.
У кримінальному провадженні № 12024000000002768 від 18.12.2024 обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 складено за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 5 ст. 191 КК України (заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах)
- ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України (внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене за попередньою змовою групою осіб).
       За версією обвинувачення це кримінальне провадження стосуються заволодіння ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 та Особою 1, яка очолювала компанію «ІНФОРМАЦІЯ_3.», коштами ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі ІНФОРМАЦІЯ_17 результаті укладення державного ІНФОРМАЦІЯ_18 контракту № НОМЕР_1 від 08.12.2022. Згідно зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 та Особою 1 створили видимість необхідності закупівлі ІНФОРМАЦІЯ_19. Особа 1 забезпечила надходження комерційної пропозиції від пов`язаної компанії «ІНФОРМАЦІЯ_20.» від 18.11.2022, а контракт пропонувалося укласти з компанією «ІНФОРМАЦІЯ_3.». ОСОБА_9 підготував доповідні записки, вносячи до них недостовірні відомості щодо досвіду та надійності «ІНФОРМАЦІЯ_3.», і запропонував розробити проєкт державного контракту. ОСОБА_7 погоджував ці доповідні записки. 08.12.2022 ОСОБА_7 уклав з «ІНФОРМАЦІЯ_3.» державний контракт № НОМЕР_1 на постачання ІНФОРМАЦІЯ_21. Він проігнорував відсутність експортних та транзитних ліцензій країни виробника, не залучив ІНФОРМАЦІЯ_22 для оцінки спроможності компанії, а також проігнорував застереження щодо ризиків та відсутність дозвільних документів. Контракт передбачав попередню оплату 100% загальної вартості, причому перші 10% ІНФОРМАЦІЯ_23 мали бути сплачені після набрання чинності контракту та отримання рахунку. Після підписання контракту Особа 1 направила рахунок на оплату. 13.12.2022 ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи фіктивність підстав укладання контракту, підготували рішення про здійснення попередньої оплати 10% суми. Перша спроба оплати (грудень 2022) була заблокована АТ «ІНФОРМАЦІЯ_24» через фінансовий моніторинг, який визнав операцію ризиковою та запросив низку документів (дозвіл ДСЕКУ, інформацію про офіс, виробника, кінцевого бенефіціара тощо). Попри блокування операції, Особа 1 продовжила реалізацію плану, направивши 10.01.2023 лист про необхідність укладання додаткової угоди для продовження строку отримання ліцензії. 13.01.2023 ОСОБА_9 підготував доповідні записки щодо продовження строку отримання ліцензії, а ОСОБА_7 їх погодив. 19.01.2023 ОСОБА_7 підписав Додаткову угоду № 1, змінивши термін отримання ліцензії на 75 календарних днів. 13.01.2023 ОСОБА_7 повторно підготував рішення про здійснення попередньої оплати за контрактом (уже на 100% суми, з графіком платежів). Того ж дня ОСОБА_7 та ОСОБА_9 дали вказівку підготувати лист до АТ «ІНФОРМАЦІЯ_24» щодо необхідності негайного здійснення платежу, надавши неправдиві аргументи про встановлення ланцюга постачальника та верифікацію. На підставі цього рішення та листа 19.01.2023 на рахунок «ІНФОРМАЦІЯ_3.» було перераховано ІНФОРМАЦІЯ_25. Отримані кошти ІНФОРМАЦІЯ_26, були перераховані Особою 1 на рахунки інших компаній-нерезидентів, зняті та розподілені між співучасниками. Станом на закінчення строку дії контракту (30.12.2023) ІНФОРМАЦІЯ_27 поставлені не були.

Зі здійсненого порівняльного аналізу обвинувальних актів у двох кримінальних провадженнях убачається, що вони охоплюють різні фактичні обставини. Зокрема, кримінальні правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , становлять окремі епізоди заволодіння державними коштами, що відрізняються предметом закупівлі, колом контрагентів та механізмом перерахування коштів. Державні контракти, які є предметом дослідження у зазначених кримінальних провадженнях, не пов`язані між собою, укладені у різний період часу та не є складовими єдиного злочинного умислу.
Крім того, троє обвинувачених з кримінального провадження № 42023000000000674 не мають жодного правового зв`язку з кримінальним провадженням № 12024000000002768.
Відтак, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для об`єднання зазначених кримінальних проваджень. 
Доводи сторони обвинувачення про наявність таких підстав суд вважає неспроможними та такими, що не спростовують наведених вище висновків.

Так, прокурор вказує, що пов`язаність кримінальних проваджень обумовлюється тим, що кримінальні провадження стосуються заволодіння коштами ІНФОРМАЦІЯ_1 у ході укладання та виконання контрактів на закупівлю ІНФОРМАЦІЯ_2 за короткий проміжок часу. При цьому контракти, які є предметами судового розгляду, у кожному випадку укладено від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 однією особою - ОСОБА_7 , за участі ОСОБА_9 .
       Дійсно, згідно з обвинувальними актами ОСОБА_7 та ОСОБА_9 діяли як службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 під час укладання державних ІНФОРМАЦІЯ_29. 
       Разом з тим, спільність осіб та їх професійна діяльність не може бути самостійною підставою для об`єднання усіх кримінальних проваджень, які стосуються закупівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_28, так як сама по собі не утворює необхідного фактичного та/або доказового зв`язку між різними епізодами злочинної діяльності.
       Для об`єднання проваджень потрібен доведений взаємний зв`язок між епізодами, такий як єдність умислу, спільність дій, взаємопов`язаність фактичних обставин, а не просто збіг службових обов`язків або посадових функцій осіб, які укладали різні договори.
Крім того, об`єднання великої кількості проваджень, що стосуються різних контрактів, постачальників, сум, обставин та часу укладення, створює надмірний обсяг матеріалів, що істотно ускладнює дотримання розумного строку розгляду справи.
Тому, приймати рішення при об`єднання справ слід виключно за наявності доведеного правового взаємозв`язку. 
Короткий проміжок часу між укладенням контрактів, на який посилається прокурор, міг би свідчити про взаємозв`язок епізодів злочинної діяльності та бути підставою для об`єднання кримінальних проваджень, однак лише за умови, що всі ці епізоди були складовими єдиного злочинного плану, а не кількох самостійних злочинів.
       Натомість у даному випадку прокурор висунув обвинувачення в кожному кримінальному провадженні кожному з його учасників у вчиненні автономних дій, не поєднаних єдиним умислом. А відсутність єдиного умислу та спільного злочинного плану, на що прямо вказує саме формулювання обвинувачення прокурором, виключає наявність матеріально-правового зв`язку між окремими епізодами. 
За таких обставин короткий часовий проміжок між укладеними контрактами не може вважатися належним критерієм для об`єднання кримінальних проваджень і не створює для цього правових підстав.
Крім того, короткий проміжок часу між укладенням ІНФОРМАЦІЯ_29 у період воєнного стану є типовим наслідком особливого правового режиму та підвищеної інтенсивності закупівель і не може автоматично розцінюватися як індикатор протиправної узгодженості дій.

Щодо озвучених у судовому засіданні доводів прокурора про те, що кримінальне провадження № 42023000000000674 тісно пов`язане з кримінальним провадженням №12024000000002768, оскільки ОСОБА_7 уклав контракт № НОМЕР_1, будучи обізнаним про те, що «ІНФОРМАЦІЯ_3.» вже була постачальником за контрактом № НОМЕР_2 і цей контракт не був виконаний.
       Суд вкотре наголошує на тому, що згідно з обвинувальними актами дії ОСОБА_7 та інших осіб щодо укладення кожного з контрактів не були частиною одного злочинного плану. Тому, вийти за межі обвинувачення при оцінці цих обставин та надати їм іншу оцінку суд не вправі.
Вказані події щодо того, що мало місце укладення та невиконання контракту, описані в обвинувальному акті виключно як юридичний факт, без кримінально-правової оцінки. І жодних доводів на користь того, що ці факти неможливо встановити без об`єднання кримінальних проваджень, прокурор в судовому засіданні не навів.
Слід також зауважити, що в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №42023000000000674 міститься посилання на подібні обставини, які передували вчиненню злочину, пов`язаного із укладенням контракту № НОМЕР_2. Так, в обвинувальному акті зазначено: " ОСОБА_7 , будучи обізнаним про те, що між ІНФОРМАЦІЯ_28 та «ІНФОРМАЦІЯ_14.» 02.05.2022 укладено контракт щодо поставки ІНФОРМАЦІЯ_30, які компанія отримала, але контракт не виконала, та Особа 1 розробили злочинний план на заволодіння державними коштами".
Однак, прокурор на запитання суду, чи свідчать ці обставини про те, що в майбутньому слід також об`єднати кримінальне провадження за вказаними обставинами, зазначив, що контракт від 02.05.2022 стосується інших контрагентів, а тому такої необхідності не виникне.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що контрагенти за контрактами № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 також різні, а отже доводи прокурора про пов`язаність кримінальних проваджень та необхідність їх об`єднання з вище окреслених підстав, не заслуговують на увагу.
Кваліфікація дій обвинувачених за ознакою повторності в межах одного кримінального провадження також не породжує обов`язку для суду об`єднувати матеріали інших кримінальних проваджень за окремими епізодами. Повторність як кваліфікуюча ознака враховується при правовій оцінці діяння, але не є процесуальною підставою для об`єднання кримінальних проваджень.

Також суд критично оцінює доводи прокурора про те, що кримінальні провадження слід об`єднати через те, що обставини вчинення обох злочинів пов`язані з виведенням коштів на рахунки однієї компанії - «ІНФОРМАЦІЯ_3.», та подальшим розпорядженням коштами однією особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження.
Як було зазначено вище, кримінальні провадження стосуються укладення двох різних державних контрактів. Державний контракт № НОМЕР_2 укладено між ІНФОРМАЦІЯ_28 та ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_7», тоді як державний контракт № НОМЕР_1 - між ІНФОРМАЦІЯ_28 та компанією «ІНФОРМАЦІЯ_3.». Зазначені контракти стосувалися різних видів ІНФОРМАЦІЯ_31 та укладені у різний час.
Кошти за контрактом № НОМЕР_2 були перераховані ІНФОРМАЦІЯ_28 на рахунок ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_7», яке згодом перерахувало їх на рахунок іноземної компанії «ІНФОРМАЦІЯ_14.», а остання - на рахунки компанії «ІНФОРМАЦІЯ_3.». Водночас, за контрактом № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 здійснило перерахування коштів безпосередньо на рахунок компанії «ІНФОРМАЦІЯ_3.» як сторони відповідного контракту.
При цьому, висуваючи обвинувачення у кожному з кримінальних проваджень, прокурор не зазначив того, що перерахування коштів за кожним із контрактів на рахунки компанії «ІНФОРМАЦІЯ_3.» здійснювалося в межах єдиного злочинного умислу чи спільного злочинного плану. А отже, ці обставини не можуть слугувати підставами для об`єднання кримінальних проваджень.
Водночас матеріали кримінальних проваджень щодо директора «ІНФОРМАЦІЯ_3.» були виділені прокурором з обох кримінальних проваджень, у зв`язку з чим ця обставина не може слугувати підставою для об`єднання тих кримінальних проваджень, з яких відповідні матеріали було виділено. Таке об`єднання було б позбавлене логіки та правового сенсу з огляду на прийняті процесуальні рішення стороною обвинувачення. 
Є також необґрунтованими твердження прокурора про те, що неможливо розмежувати кошти, які надійшли на рахунок зазначеної компанії за обома контрактами, а тому ці обставини повинні досліджуватися спільно в межах одного судового розгляду.
Грошові кошти є річчю, що визначається родовими, а не індивідуальними ознаками, а відтак їх фізичне чи бухгалтерське розмежування не залежить від того, чи перебувають відповідні епізоди в одному чи у кількох провадженнях.
Більш того, прокурор жодним чином не мотивував те, як зазначені ним обставини впливають на доведення об`єктивної сторони кожного злочину, зокрема - які саме елементи складу злочину неможливо встановити без об`єднання, і чому ці труднощі нібито можливо усунути в межах об`єднаного провадження.
В будь-якому випадку об`єднання кримінальних проваджень не знімає з прокурора обов`язку довести всі обставини вчинення кожного епізоду злочину окремо, в тому числі факт отримання незаконних коштів, спосіб їх надходження, обсяг таких коштів, факт набуття або реалізації можливості розпоряджатися цими коштами тощо.
Об`єднання проваджень не спрощує і не замінює процес доказування по кожному епізоду та не усуває обов`язку доводити подію злочину, причинний зв`язок і обсяг шкоди в межах кожного конкретного факту, що ніколи не може бути автоматично встановлено шляхом механічного злиття проваджень.

Доводи прокурора про те, що спільність свідків може бути підставою для об`єднання кримінальних проваджень, суд вважає голослівними.
По-перше, КПК України не містить такої підстави для об`єднання/виділення проваджень наявність спільних свідків у списку учасників кримінального провадження. Тому ці обставини мають оцінюватися в кожному конкретному випадку окремо.
По-друге, як було встановлено в судовому засіданні, кримінальні провадження стосуються укладення різних контрактів, не пов`язаних між собою. Відповідно, об`єднання проваджень з мотиву, що "свідки ті самі", може призвести до: змішування фактів різних контрактів під час допиту, втрати конкретності показань, формування недопустимих узагальнених свідчень, що призведе до порушення принципу повного, всебічного і неупередженого встановлення фактів.
Крім того, поєднання кількох проваджень через спільних свідків створює: більший обсяг матеріалів, загрозу втрати логічної структури доказування, ризики затягування, перевантаження процесу допиту.
Це суперечить принципу процесуальної економії та ефективності.
Тому, саме в даному випадку, правильним є проведення окремого допиту свідків по кожному контракту із чітким розмежуванням запитань щодо обставин конкретного кримінального провадження. 

Щодо доводів прокурора про наявність у кримінальних провадженнях спільних доказів.
За повідомленими стороною захисту даними, які прокурором не оспорювалися, кримінальне провадження № 12024000000002768 становить 45 томів документів та чотири оптичних диски. Кримінальне провадження № 42023000000000674 містить 328 томів документів, електронних доказів на 78 флеш-накопичувачах, 328 оптичних дисках та 4 жорстких дисках. Загальний обсяг інформації становить близько 2000 Гігабайт.
Тобто, лише з огляду на об`єми доказової бази можна дійти висновку, що докази у цих кримінальних провадженнях здебільшого є різними.
Усвідомлюючи те, що досудове розслідування у зазначених кримінальних провадженнях певний час здійснювалося спільно та що наявна сукупність доказів, які стосуються обох проваджень, суд зазначає, що прокурором не наведено жодних аргументів, які б свідчили про неможливість дослідження таких доказів у кожному кримінальному провадженні окремо в частині обставин, що безпосередньо стосуються кожного з них. 
Сам по собі факт виділення матеріалів з одного кримінального провадження та їх долучення у вигляді копій в інше не тягне за собою неможливість окремого дослідження доказів. 
Тим більше, в даному випадку мова йде про два самостійні кримінальні провадження, досудове розслідування в яких було завершено окремо. Відповідно, прокурор відкривав стороні захисту матеріали досудового розслідування у кожному з проваджень та буде використовувати саме ті докази, які відкривалися стороні захисту.
Крім того, суд звертає увагу на те, що постановою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від 18.12.2024 матеріали кримінального провадження за № 12024000000002768 від 18.12.2024 (щодо епізоду заволодіння організованою групою державними коштами під час здійснення закупівель танкових пострілів) було виділено з кримінального провадження за № 42023000000000674 від 20.04.2023.
Згідно ст. 217 КПК України, рішення про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження може бути прийняте прокурором лише у разі, якщо це не вплине негативно на повноту досудового розслідування та/або судового розгляду.
На думку суду, є очевидним те, що законодавець поклав на прокурора обов`язок оцінити наслідки роз`єднання матеріалів кримінального провадження для кожного з них, оскільки кожне провадження після такого роз`єднання набуває процесуальної самодостатності. Відтак кожне з таких кримінальних проваджень має бути забезпечене достатнім обсягом доказів, підлягати повному та всебічному досудовому розслідуванню, а також бути здатним пройти справедливий судовий розгляд із дотриманням вимог кримінального процесуального закону. 
Вказані висновки суду кореспондуються з вимогами ст. 9 КПК України, яка встановлює обов`язок перед прокурором, слідчим забезпечити повне, всебічне та неупереджене розслідування кожного кримінального провадження. 
Отже, правило зазначене в ст. 217 КПК України не обмежене "основним" провадженням - воно поширюється на будь-яке провадження, яке існує після виділення.
Якщо створюється нове провадження, яке не може бути повністю розслідуване, то розуміється, що таке виділення вже шкодить - незалежно від того, чи страждає "основне" провадження чи ні.
У постанові прокурора зазначено, що вказане виділення негативно не вплине на повноту досудового розслідування та/або судового розгляду.
В судовому засіданні прокурор уточнив, що це його твердження стосувалося кримінального провадження за № 42023000000000674.
Поряд із цим презюмується (до моменту доведення протилежного), що сторона обвинувачення під час складання обвинувального акта діє правомірно та вчиняє відповідну процесуальну дію після визнання зібраних у кримінальному провадженні доказів достатніми для доведення перед судом вини особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення (ст. 290, 291. 293 КПК України).
З огляду на викладене, суд вважає, що, приймаючи рішення про виділення матеріалів кримінального провадження, прокурор здійснив оцінку судової перспективи відповідних кримінальних проваджень з точки зору їх забезпеченості достатніми доказами. Ставити під сумнів цей факт на даному етапі суд не вправі.
В цей же час, суд акцентує увагу на те, що метою об`єднання проваджень не може бути потреба у використанні доказів одного кримінального провадження у доведені обставин іншого, якщо такі докази не отримано у встановленому законом порядку по відношенню до кожного провадження.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність обставин, які б свідчили про те, що окремий розгляд кримінальних проваджень може призвести до неправильної юридичної оцінки фактичних обставин або вплинути на вирішення питання про винуватість осіб, стосовно яких здійснюється окремий судовий розгляд. 
Стороною обвинувачення не наведено переконливих доводів щодо неможливості окремого дослідження доказів та встановлення обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кожному з цих кримінальних проваджень. 
Натомість суд, з`ясовуючи питання доцільності об`єднання кримінальних проваджень, дійшов висновку, що таке об`єднання неминуче призведе до істотного збільшення обсягу фактичних обставин, а відповідно - до розширення предмета доказування та обсягу доказів, які підлягатимуть дослідженню під час судового розгляду, що негативно позначиться на його оперативності та ефективності. 
Відтак об`єднання вказаних кримінальних проваджень не забезпечить дотримання розумних строків судового розгляду, а навпаки - ускладнить повний та всебічний розгляд справ, негативно вплинувши на якість та ефективність здійснення правосуддя у розумний строк. 
Таким чином, колегія суддів констатує, що об`єднання кримінальних проваджень не матиме позитивного впливу на повноту та всебічність судового розгляду, призведе до необґрунтованого збільшення тривалості судового процесу, штучного ускладнення організації судового розгляду, а також до безпідставного залучення до дослідження обставин кримінального провадження осіб, яких такі обставини безпосередньо не стосуються. 
За сукупності вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для об?єднання кримінальних проваджень та необхідність повернення кримінального провадження № 42023000000000674 від 20.04.2023 колегії суддів Вищого антикорупційного суду в складі головуючої судді ОСОБА_15 , суддів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Керуючись статтями 334, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень № 42023000000000674 та № 12024000000002768 в одне провадження (судових справ №991/5952/25 та №991/8743/25).
Відмовити в об`єднанні кримінального провадження № 12024000000002768 від 18.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України, з кримінальним провадженням № 42023000000000674 від 20.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та ОСОБА_14 і ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України.
Кримінальне провадження № 42023000000000674 від 20.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України (справа № 991/8743/25, провадження № 1-кп/991/106/25) повернути колегії суддів Вищого антикорупційного суду в складі головуючої судді ОСОБА_15 , суддів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                 ОСОБА_1 

Судді                                                                                                  ОСОБА_2 

ОСОБА_3